#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תיא. חוכר האומר למחכיר שברצונו לחכור שדה בית השלחין ולאחר שחכר יבש המעין באופן שאינו מכת מדינה, האם מנכה מדמי החכירה? 	"לשמואל מנכה שמקפיד דוקא על בית השלחין. לפי' התוס' (ד""ה אידי) רבינא חולק על שמואל וסובר שאינו מנכה, שרק אם עומד בתוכה ואומר לו חכור לי בית השלחין זה הדבר מראה על קפידתו <sup>רנג</sup>.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>רנג.  אבל הרשב""א הסכים לפי' הרמב""ן שאין רבינא חולק על שמואל וכונת המשנה שהמחכיר אמר לחוכר חכור ממני בית השלחין זה, אבל כשהחוכר מבקש בית השלחין הוא מקפיד בכל ענין ולכו""ע מנכה לו מחכורו. והרא""ש הביא תוספתא שדה בית השלחין אני חוכר ממך שדה בית האילן אני חוכר ממך יבש המעיין או נקצץ האילן חייב להעמיד לו שדה אחר.</span>"	"ב""מ קד. ותוס'"		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"תיב. כשהמלוה מחזיר המשכון כותב לו הלוה תשלומתא דאית לך עלי כל קבל דיכי. לשם מה כותב כן 1) בהו""א, וכיצד הבינה הגמ' כן 2) ולמסקנא? "	"1) שאם ימות הלוה יוכל המלוה לשומטו מבניו ולא הוי כשאר מטלטלי דיתמי דלא משתעבדי לבעל חוב. וכתבו התוס' (ד""ה אהני) דהכי משמע ליה תשלומין דאית לך עלי לא מכח תחילת המלוה שכבר נפרעת בנתינת המשכון כי הקנתיו לך והשאלתו לי, ועל שאילה זו יש לך תשלומים עלי.2) לגירעון ופירש""י שהשטר מועיל לפחת דמיו שאם יפחתו דמי המשכון שנשתמש בו הלוה יפרע משאר נכסיו ככל הכתוב בשטר <sup>רנד</sup>.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>רנד.  אבל הרשב""א הסכים לפי' הראב""ד דאהני ליה ללוה האי כתבא נמי לגרעון, כי היכי דמהני ליה האי לישנא שלא ימשכננו יותר מחובו, הכי נמי מהניא ליה שאם נפחת המשכון בחזרותיו ובתשמישיו ביד הלוה שאינו חייב לשלם.</span>"	"ב""מ קד. - קד: ותוס'"		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"תיג. מדוע בעיסקא 1) אסור למתעסק להוציא חציה בהוצאות ביתו 2) אם מת גובה הנותן מהיתומים אע""ג שהיא מטלטלים? "	"1) להכי קרו ליה עיסקא דאמר ליה כי יהבינא לך לאיעסוקי ביה ולא למשתי ביה שיכרא. ופירש""י שמתוך שתשתכר בשלך תטרח ותתעסק בה יפה. עוד פירש רש""י (ד""ה להכי) וכ""כ התוס' (ד""ה דלא) שלהכי קרו ליה עיסקא שתהא קיימת תמיד ומתעסק בה ויסמכו עליה בעליה שלא תינתן להוציאה.2) להכי קרו ליה עיסקא שאם מת לא יעשה מטלטלין אצל בניו. ופרש""י דכיון שצריכה להיות קיימת סמיכתו עליה כמקרקעי, דטעמא דלא קא משתעבדי מטלטלי דיתמי לבע""ח משום דמעיקרא לאו עלייהו סמך, אבל הני אין בידו להוציאם וסמך עליהם."	"ב""מ קד: ותוס' "		
