#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ד. 1 'כיוצא בו, מצא בידו דקוריא של ציפורים קוטע ראשו של אחד מהן ונותן לו, אכלו מותר לאכול משחיטתו' כיצד מועיל (אולי מכירו ואולי סובר אין שחיטה לעוף מן התורה)?	"דממסמס להו מסמוסי וכך ודאי אינו מכירו ואין לו בזה סימן.<p dir=""rtl"">אין לחוש דלמא סברי אין שחיטה לעוף מן התורה, דבמאי דאחזוק אחזוק {כדעת רשב&quot;ג} שהרי אף שהייה דרסה חלדה הגרמא ועיקור לא כתובים מפורש.</p>"	חולין ד.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ד. 2 מומר לאכול נבלות לתאבון האם אוכלים משחיטתו ומהיכן יש להביא ראיה לזה?	"רבא אמר וכן סבר רב אשי דאוכלים משחיטתו, ואין לחוש דשהה וכד' דלא שביק התירא ואכיל איסורא, אבל יש לבדוק את הסכין קודם דמיטרח לא טרח. אביי חלק ואסר לאכול משחיטתו דכיון דדש ביה כהתירא דמי ליה.<p dir=""rtl"">תניא מסיע לרבא שהתיר חמצן של עוברי עברה אחר הפסח מיד מפני שהם מחליפים עם הגוי כדי לא לאכול איסור אם אפשר היתר, ואם בדרבנן לא שביק התירא ואכיל איסורא ודאי בדאורייתא כן.</p><p dir=""rtl"">ראיה נוספת מדתניא הכל שוחטין ואפילו כותי ואפילו ערל ואפילו ישראל מומר, ערל הינו מומר לערלות, אם כן מומר היינו מומר לאכול נבלות, הגמרא דחתה דאימא מומר לע&quot;ז וכרב ענן שהתיר לאכול משחיטתו אלא דאיתותב רב ענן.</p>"	חולין ד.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ד: מומר לדבר אחד, מומר לע&quot;ז ולחלל את השבת בפרהסיא האם הוי מומר לכל התורה כולה (ואוכלים משחיטתו)?	"מומר לדבר אחד - ודאי לא הוי מומר לכל התורה, וכן שנינו בברייתא דאוכלים משחיטת ערל היינו מומר לערלות {דאם מתו אחיו מחמת מילה פשיטא שאוכלים משחיטתו}.<p dir=""rtl"">מומר לע&quot;ז - רב ענן סבר דלא הוי מומר לכל התורה ואוכלים משחיטתו, כמו שמצאנו שיהושפט ועבדיו אכלו משחיטת אחאב אף שהיו צדיקים, ואין לומר ששחטו לבד שלא היו מפליגים עצמם ממנו כדכתיב &quot;ומלך ישראל ויהושפט...בגורן פתח שער שומרון&quot; והיינו כולם יחד בעיגול כגורן.</p><p dir=""rtl"">איתותב רב ענן דתניא גבי קדשים '&quot;מכם&quot; להוציא את המומר... מכאן אמרו מקבלין קרבנות מפושעי ישראל כדי שיחזרו בהן בתשובה חוץ מן המומר ומנסך את היין ומחלל שבתות בפרהסיא' היינו מומר לנסך את היין ולחלל שבת בפרהסיא, דהוי כמומור לכל התורה.</p>"	חולין ד:		
