#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קכט. 2 האבר והבשר המדולדלים באדם האם טמאים, ומה דינם כשמת האדם?	"כשהם מחוברים - טהורים.<p dir=""rtl"">מת האדם - הבשר טהור, האבר מטמא כאבר מן החי ולא כאבר מן המת, לכן בשר הפורש ממנו לר' נחוניא בן הקנה ור' יהושע טהור, ועצם הפורש ממנו ר' נחוניא מטמא ור&quot;י מטהר, ר&quot;ש סובר כתרוויהו לטהרה ובין העצם ובין הבשר טהורים [כמסקנא, ובתחילה הבינו שחולק בעלמא וסובר שאבר מן המת אינו מטמא].</p>"	חולין קכט.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"קכט. 2 האבר והבשר המדולדלים בבהמה האם מטמאים וצריכים הכשר, בחייה ולאחר מיתה?<p dir=""rtl"">[על מה קאי ר&quot;ש בסוף המשנה (מתה הבהמה...) ור' שמעון מטהר (למסקנא) ומה טעמו? </p>"	"כשהם מחוברים בחייה (רישא דמתניתין) - תנא דמתניתין סובר שמטמא טומאת אוכלים וצריכים הכשר, ר&quot;ש ודאי יטהר כדלקמן, ודעת ר' יהודה גם לטהר מטעם אחר דסבר הואיל ומעורה מעורה.<p dir=""rtl"">כשמתה הבהמה (סיפא דמתניתין) - האבר - ודאי מטמא, ר&quot;ש לא פליג דממה נפשך טמא או משום אבר מן החי או מהנבלה. הבשר - לחכמים צריך הכשר ועל זה פליג ר&quot;ש שלא יועיל לו הכשר וביאר ר' יוחנן טעמו דכתיב &quot;מכל האוכל אשר יאכל&quot; אוכל שאתה יכול להאכילו לאחרים קרוי אוכל אבל אם אי אתה יכול להאכילו לאחרים אינו אוכל.</p>"	חולין קכט.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קכט.1 באלו דברים אמרו בסוגיתנו 'כששימש מעשה עץ שימש' (בשר מאבר, כופת שאור, תקרובת ע&quot;ז, חיבורי אוכלים, חלב בכפרים, בית שסככו בזרעים)?	"בשר באבר מן החי - צריך הכשר ולא אומרים שמטמא טומאה חמורה, דכשישמש מעשה עץ שימש.<p dir=""rtl"">כופת שאור שיחדה לישבה - טומאתה לאו דאורייתא, דאם דאורייתא מצינו אוכל מטמאה טומאה חמורה, ואינו מוכח, דכשישמש מעשה עץ שימש.</p><p dir=""rtl"">תקרובת ע&quot;ז - אביי רצה להוכיח שטומאתה לאו דאורייתא, ואינו מוכח, דכשישמש מעשה עץ שימש</p><p dir=""rtl"">חיבורי אוכלים (בכלים, שאמרו שהם ככלים) - אביי רצה לומר שאין זה דאורייתא, ואינו מוכח דכשישמש מעשה עץ שימש.</p><p dir=""rtl"">חלב הכוליה - רב פפא רצה להוכיח שטומאתה לאו דאורייתא דאם כן לא יצטרך מחשבה, ודחה רבא דכשישמש מעשה עץ שימש.</p><p dir=""rtl"">בית שסככו בזרעים ונטמא (בצרעת) - רב מתנה רצה להוכיח דטומאתו לאו דאורייתא, ואינו מוכח דכשישמש מעשה עץ שימש.</p>"	חולין קכט.		
