#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"1. מאימתי קורין את שמע בשחרית (ת""ק, ר""א - אחרים, ברייתא)?<br>2. מה לומדים מדיוק ""וראיתם אותו"" ולא ""אותה""?"	"1. ת""ק - משיכיר בין תכלת ללבן [בין תכלת שבה ללבן שבה - גמרא], שכתוב ""וראיתם אותו"", מהסמוך לה [בין תכלת ללבן], וציצית מזכיר מצות אחרות שמתוכם ק""ש. ר""א - בין תכלת לכרתן, ""וראיתם אותו"", שיהא ניכר התכלת בין צבעים אחרים הדומים לו. אחרים - כדי שיהא אדם רחוק מחבירו ארבע אמות ומכירו. וביאר רב חסדא הכוונה ב""חבירו"" שרגיל ואינו רגיל, כגון מי שבא לאכסניה פעם בשלשים יום. [שרגיל - מכיר תמיד גם בחשכה, אינו רגיל - אינו מכיר תמיד]. וזהו כדעת ת""ק. ברייתא - בין זאב לכלב בין חמור לערוד. וזה כדעת רבי אליעזר. <br>2. ר""מ - שכל המקיים מצות ציצית כאלו מקבל פני שכינה, שהתכלת דומה לים, ים דומה לעשבים, עשבים דומין לרקיע, רקיע דומה לכסא הכבוד, הכסא דומה לספיר ככתוב ""ואראה והנה על הרקיע אשר על ראש הכרוב כאבן ספיר כמראה דמות כסא""."	תלמוד ירושלמי/זרעים/ברכות/מאימתי/דף י		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"ק""ש של שחרית:<br>1. מתי עיקר המצוה?<br>2. מנין?<br>3. מה נהגו הוותיקון?<br>4. מתי קראו ראב""ע ור""ע ק""ש?"	"1. מצותה עם הנץ החמה, כדי שיסמוך גאולה לתפילה ונמצא מתפלל ביום. <br>2. רבי זעירא - ""ייראוך עם שמש"". <br>3. וכן העיד מר עוקבא, שוותיקין היו משכימים וקורין אותה כדי שיסמכו לה תפילתן עם הנץ החמה. <br>4. והעיד רבי יודה שפעם הלך בדרך אחרי רבי אלעזר בן עזריה ורבי עקיבה, והיו עסוקים במצות והגיע עונת קרית שמע, והייתי סבור שמא נתייאשו מקרית שמע [שחשב שהם עסוקים במצוה ועוסק במצוה פטור מן המצוה], וקריתי ושניתי [- קרא פרשה שניה], ואח""כ התחילו הם וכבר היתה החמה על ראשי ההרים. [הגרח""ק כותב מכאן ראיה שהלכה כרבי יהושע, ואיני יודע מנין לו]."	תלמוד ירושלמי/זרעים/ברכות/מאימתי/דף י		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"1. עד מתי קוראים ק""ש של שחרית (ת""ק, רבי יהושע)?<br>2. כמי ההלכה (מחלוקת)?<br>3. מה הדין הקורא אחר הזמן?"	"1. ת""ק - עד הנץ החמה [שהחמה מטפטפת (- נוצצת) על ראשי ההרים ]. רבי יהושע - עד שלש שעות, שכן דרך בני מלכים לעמוד בשלש שעות. <br>2. רבי אידי ורב המנונא ורב אדא בר אחא בשם רב - הלכה כרבי יהושע בשוכח. רבי הונא - היה אחד שאמר הלכה בשוכח, והוכיח לו חבירו שלא יתכן לפסוק הלכה בשוכח, אלא ודאי שההלכה בכל אופן, ואמרו בשוכח כדי שיהא אדם מזרז בעצמו לקרותה בעונתה. <br>3. לא הפסיד כאדם שהוא קורא בתורה."	תלמוד ירושלמי/זרעים/ברכות/מאימתי/דף י		
