#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו מצות לולב?	"במקדש שבעת ימים דכתיב ושמחתם לפני ה&#x27; אלקיכם שבעת ימים [וקאי על לולב (ערוה&quot;ש סעי&#x27; א&#x27;)], ובגבולין רק יום ראשון דכתיב ביום הראשון אבל תקנו חכמים ליטול כל ז&#x27; זכר למקדש (ב&quot;י, מ&quot;ב ס&quot;ק א&#x27;) [והרמב&quot;ם (פ&quot;ז הט&quot;ו) ס&quot;ל דעתידה תקנה זו ליבטל לעתיד לבא, והערוה&quot;ש (סעי&#x27; ב&#x27;) אינו יודע מקורו]"	סימן תרנח סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בירושלים בזמן הזה?	"כתב הבכורי יעקב (ס&quot;ק א&#x27;) דהרמב&quot;ם ס&quot;ל דכל ירושלים בכלל המקדש וחייב שם מדאורייתא כל ז&#x27; ימים, אבל הביא שיטת הרדב&quot;ז דיכול לפדות מעשר שני בירושלים דאינו פשוט דהוא ירושלים וגם יש שיטת הראב&quot;ד דס&quot;ל דבטלה קדושת ירושלים ולפי&quot;ז נטילת לולב שם הוי נמי מדרבנן, והעלה דיטלו בכוונת ספק אם הוא דאורייתא או דרבנן כדי שלא יעבור על תוסיף או בל תגרע, והאור שמח (סוכה פ&quot;ד) חולק על הבכורי יעקב וס&quot;ל דא&quot;צ ליטול הלולב בירושלים, והאג&quot;מ (ח&quot;ח קדשים סי&#x27; ס&quot;ג ס&quot;ק ח&#x27;) כתב דאפי&#x27; להרמב&quot;ם הוא דוקא בביהמ&quot;ק ולא בירושלים"	סימן תרנח סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בשבת 1) בזמן הבית 2) בזמן הזה?	"1) גזרו שלא ליטול לולב בשבת שמא יעבירנו ד&#x27; אמות ברשות הרבים לילך אצל בקי [ללמוד נענועו או ברכתו (רש&quot;י, שעה&quot;צ ס&quot;ק א&#x27;)] אבל כשחל יום ראשון בשבת לא גזרו כיון דהוא מדאורייתא אפי&#x27; בגבולין [ודוקא במקומות שהשלוחין הגיעו וידעו אימתי יו&quot;ט אבל במקומות הרחוקים שעשו שני ימים מספק לא היו נוטלים גם ביום ראשון דשמא אין היום יו&quot;ט (רמב&quot;ם, ערוה&quot;ש סעי&#x27; ג&#x27;)] 2) גזרו שלא ליטול לולב אפי&#x27; כשחל יום ראשון דסוכות בשבת, ואפי&#x27; לדידן דבקיאי בקביעי דירחא מ&quot;מ נוהגין כאילו אין אנו בקיאין (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ד&#x27;)"	סימן תרנח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מדוע הקילו טפי 1) בלולב בזמן הבית 2) בשופר לאחר החורבן?	"1) תרצו תוס&#x27; (ר&quot;ה כ&quot;ט ע&quot;ב, סוכה מ&quot;ג ע&quot;א) דלולב הוי רק טלטול בעלמא לפיכך הקילו ביום הראשון בשבת בכל הגבולין משא&quot;כ שופר דהוי חכמה, ועוד בדין הוא שלולב יהיה דוחה בגבולין יותר משופר דכבר נודע להם קביעות החודש משא&quot;כ בשופר עדיין לא ידעו אלא בירושלים 2) תרצו תוס&#x27; דשופר הוא להעלות זכרונם של ישראל לאביהם שבשמים ולא רצו לבטל לגמרי לפיכך תקנו לתקוע בשבת בכל מקום שיש ב&quot;ד, ועוד תי&#x27; הערוה&quot;ש (סעי&#x27; ה&#x27;) דהקילו בשופר מפני שהוא יום אחד משא&quot;כ בלולב יטלוהו בשאר ימים"	סימן תרנח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"האם הד&#x27; מינים מוקצים בשבת?"	"הג&#x27; מינים אין להם שום השתמשות של היתר וממילא הוו כמוקצה מחמת גופו (רמ&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק ג&#x27;, שעה&quot;צ ס&quot;ק ב&#x27;) {כפשוטו יש עליהם שם כלי מחמת המצוה אלא שאינם ראוים לשום השתמשות} [ודלא כהט&quot;ז (ס&quot;ק ג&#x27;) דמקיל לטלטלו לצורך גופו ומקומו דומיא דשופר, אמנם לצורך חולה משמע מירושלמי דהתירו לטלטל מוקצה בשבילו (שעה&quot;צ ס&quot;ק ג&#x27;)], אבל האתרוג אינו מוקצה דהרי אפשר להריחו בשבת וכמ&quot;ש לעיל סי&#x27; תרנ&quot;ג [לפי המג&quot;א אפשר לברך עליו כל זמן שאינו נוטלו למצותו, ולפי המחמירים שלא להריחו כל ז&#x27; ימים יש מח&#x27; אחרונים אם מותר להריחו בשבת דאינו זמן נטילה כלל, והכריע השעה&quot;צ (ס&quot;ק ד&#x27;) דהמברך בשבת אין מוחין בידו, אבל לכתחילה יש לברך על פרי אחר] (מג&quot;א ס&quot;ק א&#x27;, ט&quot;ז ס&quot;ק ד&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ה&#x27;, שעה&quot;צ ס&quot;ק ד&#x27;), ואם הוא מקפיד עליו מאד שלא יתקלקל הוי מוקצה מחמת חסרון כיס וכמ&quot;ש לעיל (סי&#x27; ש&quot;ח סעי&#x27; א&#x27;)"	סימן תרנח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בליל יו&quot;ט?	"כפשוטו אינו מוקצה דהוי ככלי המיוחד למצוה (הליכות שלמה פ&quot;י סעי&#x27; ל&quot;ב), וכן לאחר שקיים המצוה מותר לטלטלו (חזו&quot;א סי&#x27; מ&quot;ט ס&quot;ק ט&#x27;) {ונראה דה&quot;ה שופר אינו מוקצה ליל ר&quot;ה וכן לאחר שתקעו, ועי&#x27; מש&quot;כ לעיל סי&#x27; תקפ&quot;ח}"	סימן תרנח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר להניח אתרוג לתוך הבגד?	"הרמ&quot;א הביא מהרי&quot;ל דאסור מפני שהוא מוליד ריחא בבגד [אלא אם כבר נקלט ריחו מאתמול (מג&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;)], והיש&quot;ש השיג עליו דהוא אינו מכוין להוליד בו ריח ואע&quot;פ שפס&quot;ר אסור היינו במלאכה גמורה אבל זה אינו מלאכה גמורה, וביאר המג&quot;א (ס&quot;ק ב&#x27;) כוונתו ע&quot;פ הגמ&#x27; ביצה (כ&quot;ג ע&quot;א) דאמרינן דהוא מוליד ריח בחרס והיינו בצירוף ההבערה אבל בהולדת ריחא לחוד ליכא איסור, והמג&quot;א עצמו לא ניחא ליה בחילוק זה דסוף כל סוף ליכא איסור הבערה וא&quot;כ לא נשאר לנו אלא איסור להוליד ריח לחוד וש&quot;מ דאסור אפי&#x27; שלא בכוונה, והכריע המ&quot;ב (ס&quot;ק ז&#x27;) דבשעת הדחק כשאין לו מקום אחר לשמור האתרוג יש לסמוך על היש&quot;ש, ובפרט בדלא ניחא ליה כלל יש לצרף דעת הערוך (שעה&quot;צ ס&quot;ק ח&#x27;) [ויש סוברים דתלוי במח&#x27; לעיל (סי&#x27; שי&quot;ד) בפס&quot;ר באיסור דרבנן ולפי&quot;ז יש להחמיר (שעה&quot;צ ס&quot;ק ו&#x27;), אבל מיש&quot;ש מבואר דדוקא במוליד ריחא מקיל מפני שהוא איסור קל (שעה&quot;צ ס&quot;ק ז&#x27;)]"	סימן תרנח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם יוצא בלולב שאול?	ביום ראשון אינו יוצא בשאול דבעינן לכם משלכם אבל בשאר ימים יוצא	סימן תרנח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הקנה לו הלולב לזמן?	"המחבר פסק כהרא&quot;ש והר&quot;ן דהוי כשאול ולא מהני דהוי כמו קנין פירות, וכ&quot;כ הנתה&quot;מ, אבל הביה&quot;ל (ד&quot;ה דהוי) הביא הקצה&quot;ח (סי&#x27; רמ&quot;א) דס&quot;ל כהפוסקים שחולקים על הרא&quot;ש ויש קנין בגוף הדבר אפי&#x27; לזמן, והחזו&quot;א (נשים סי&#x27; ע&quot;ד ס&quot;ק ט&quot;ו) פסק כהמחבר דלא מהני קנין לזמן"	סימן תרנח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם אמר הרי הוא לך במתנה ותחזירהו לי?	"כפשוטו לא הוי מתנה, וכן משמע מערוה&quot;ש (סעי&#x27; ח&#x27;) דכתב דלא מהני לומר יהא שלך עד שתצא בו, וכן הביא הכה&quot;ח (ס&quot;ק כ&quot;א) ראיה מפדיון הבן (יו&quot;ד סי&#x27; ש&quot;ה) דלא הוי מתנה, אכן הבכורי יעקב (ס&quot;ק ח&#x27;) רצה לחלק דדוקא בפדיון הבן לא גמר בדעתו שיהא מתנה אפי&#x27; לשעה אחת לא הוי מתנה כלל משא&quot;כ בלולב רוצה להיות מתנה לשעה, והביא ראיה ממכירת חמץ (סי&#x27; תמ&quot;ח) דכתב המג&quot;א (שם) דמהני לומר לגוי הריני נותן לך חמצי ותחזירנה לי דהתם נמי גמר ומקני לשעה, וממילא הסיק הבכורי יעקב דלשון זה מהני בדיעבד בלולב"	סימן תרנח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם שואל לולב מחבירו כדי לצאת בו ידי חובתו?	"בתחילה כתב המג&quot;א (ס&quot;ק ג&#x27;) דמצינו באבה&quot;ע (סי&#x27; כ&quot;ח סעי&#x27; י&quot;ט) דמי שאינו יודע ששאול לא מהני אמרינן דדעתו לעשות קידושין או לקיים מצותו אבל אם יודע דשאול לא מהני ואפ&quot;ה ביקש לשאול מחבירו לא אמרינן דקיים מצותו, אבל בסוף המג&quot;א הביא ראיה מרא&quot;ש בב&quot;ב (פ&quot;ח סי&#x27; מ&quot;ו) דאפי&#x27; אם יודע ששאול לא מהני אפ&quot;ה דעתו לקידושין ולקיים בו מצותו ומהני דהוי כמו מתנה ע&quot;מ להחזיר, וכ&quot;כ הבית שמואל שם [ואפ&quot;ה בקנין לזמן לא מהני דהתם מוכח מלשונו דאין לו קנין גמור משא&quot;כ בשאילה מצי למפרש דיבורו כמתנה ע&quot;מ להחזיר (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ב)], אכן הט&quot;ז לעיל (סי&#x27; י&quot;ד) ושו&quot;ת בית יעקב סברי דאם יודע דלא מהני שאול לא מהני כשאמר בלשון שאילה, ולפיכך הכריע המ&quot;ב (ס&quot;ק ט&#x27;) דיחזור ויטול הלולב עוד הפעם בלא ברכה, וע&quot;ע במ&quot;ב לעיל (סי&#x27; תרמ&quot;ט ס&quot;ק ט&quot;ו) דסתם להקל כהמג&quot;א (כן מעורר קובץ הלכות פל&quot;ח סוף הע&#x27; א&#x27;) "	סימן תרנח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם חבירו אינו בבית אבל אשתו נתנה לו במתנה?	"כתב המג&quot;א (ס&quot;ק ג&#x27;) דחיישינן שהבעה&quot;ב לא ניחא ליה במתנה זו דהוא רוצה למוכרו לו ליום אחד [ופשוט דמהני אם היא מכרה לו דזכין לאדם שלא בפניו, ודוקא אם דרכה למכור בלא רשות בעלה (שעה&quot;צ ס&quot;ק ט&#x27;)], אבל אם הוא אדם חשוב וזילא ביה מילתא למכור האתרוג מותר, והשיג עליו הבכורי יעקב אפי&#x27; באדם חשוב נהי דקיי&quot;ל דניחא ליה לאיניש למעביד מצוה בממוניה מ&quot;מ לא מקרי לכם, והפמ&quot;ג וא&quot;ר מקילין באשה שנושאת ונותנת בתוך הבית דיש לה רשות למכור ומקרי לכם (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&#x27;), ולמעשה הכריע המ&quot;ב (ס&quot;ק ח&#x27;) לחוש לדעת הבכורי יעקב ויחזור ויטלו אח&quot;כ ברשות בעלה [אבל לא יברך עוד הפעם דלפי המג&quot;א והפמ&quot;ג כבר יצא (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;א)], והערוה&quot;ש (סעי&#x27; ט&quot;ז) כתב דאצלנו ידוע שאין דרך בעה&quot;ב למוכרו ליומו ובודאי תוכל לעשות כן ויצא, וכן נקט הקובץ הלכות (פל&quot;ח סעי&#x27; י&quot;ב)"	סימן תרנח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם צריך ליתן המעות קודם החג?	"כתב השע&quot;ת (ס&quot;ק ה&#x27;) בשם המחנה אפרים דלפי הפוסקים דקנין דרבנן לא מהני במצוה דאורייתא צריך ליזהר לשלם מעות קודם החג דקיי&quot;ל כר&#x27; יוחנן דבר תורה מעות קונות, ומיהו אם הוא בחצרו קני מדאורייתא בקנין חצר [והשמ&quot;ק בב&quot;מ (מ&quot;ז ע&quot;ב) הביא שיטת הריטב&quot;א החדשים דאפי&#x27; במתנה לא מהני משיכה אלא צריך להיות ברשותו], והקשה הברכ&quot;י ממשנה דהיו מוליכין לולביהן להר הבית וכו&#x27;, ותי&#x27; בהשמטות בסוף המחנה אפרים דכל שנטלו בידו בכוונה לקנות קני מדאורייתא [ועי&#x27; בביה&quot;ל לעיל (סי&#x27; שס&quot;ו סעי&#x27; ט&#x27;) דהביא מתוס&#x27; כתובות (ל&quot;א) ונתה&quot;מ (סי&#x27; קצ&quot;ח) דזהו דוקא כשאינו בולט מידו {וי&quot;ל דהכא מהני משום הפקר ב&quot;ד הפקר}], והמ&quot;ב (ס&quot;ק י&#x27;) הזכיר שיביאהו לתוך חצרו, ומסיים דלכתחילה יש לפרוע קודם החג, ובשעה&quot;צ (ס&quot;ק י&quot;ג) מזהיר בענין הערבות שצריך לשלם בעבורם"	סימן תרנח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין במתנה ע&quot;מ להחזיר?	הוי מתנה גמורה ויוצא בה ביום ראשון ובלבד שיחזירו לו ומהני למפרע דכל האומר ע&quot;מ כאומר מעכשיו דמי (ב&quot;י, מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ט&quot;ו)	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם צריך תנאי כפול?	"הגהות מיימוניות ס&quot;ל דצריך תנאי כפול, אבל הטור השיג עליו דהרי אפי&#x27; בסתמא אמרינן דהוי כאילו התנה ע&quot;מ להחזיר כ&quot;ש אם התנה ולא כפל, וכ&quot;כ תוס&#x27; קידושין (ו&#x27; ע&quot;ב) דא&quot;צ תנאי כפול במקום אומדנא [ויש שיטת רז&quot;ה (ביצה כ&#x27;) דס&quot;ל דאם לא התנה כלל איכא אומדנא דרוצה תנאי אבל אם התנה בלא תנאי כפול מגרע גרע] "	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה מהני התנאי, הרי התנאי ומעשה בדבר אחד?	"תרצו תוס&#x27; (קידושין ו&#x27; ע&quot;ב) רבא לית ליה תנאי ומעשה בדבר אחד א&quot;נ דוקא בגט לא מהני דסותרין זה את זה משא&quot;כ באתרוג, ועוד תרצו תוס&#x27; בב&quot;ב (קל&quot;ז ע&quot;ב) דהתם קאי כר&quot;מ ואנן קיי&quot;ל כרבנן"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד מתי יכול לקיים תנאי החזרה?	"אם הנותן [או בני ביתו (בכורי יעקב ס&quot;ק י&quot;ב, מור וקציעה, ביה&quot;ל ד&quot;ה לאחר)] עדיין לא יצא בו צריך להחזירו לו בו ביום [והשעה&quot;צ (ס&quot;ק כ&quot;א) מסתפק אם צריך להחזירו לו קודם הלל, ובודאי לכתחילה יש להחמיר, והערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;א) כתב דלכתחילה יחזירנו לו מיד, ופשוט להכה&quot;ח (ס&quot;ק ל&quot;ג) דיש הקפדה שיהיה לו לולבו להלל], ואם יצא בו כבר צריך לחזירו לו למחר בשעת מצותו, אבל אם החזירו לו לאחר זמן מצותו לא קיים תנאו ולא יצא. ומיהו אם יש לנותן לולב אחר סגי להחזירו לו ביום שביעי דחג דאף בזה מקיים תנאו להחזירו לו בזמן המצוה (ביה&quot;ל ד&quot;ה לאחר)"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נאנס בידו?	"הכל בו והרא&quot;ש הביאו שיטת רבינו ישעיה דס&quot;ל דפטור מלשלם ויוצא [וכל התנאי הוא רק כשהוא בעין], אבל שאר הראשונים חולקים עליו (ביה&quot;ל ד&quot;ה אפילו), ורע&quot;א ס&quot;ל דמהני לשלם דמים אבל שאר ראשונים לא סברי כן (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ח), וכן פסק המחבר דאפי&#x27; אם נאנס בידו לא מהני לשלם דמים דהוא מקפיד על הלולב גופיה (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ד) [ואע&quot;פ שבדיני חו&quot;מ במתנה ע&quot;מ להחזיר שנאנס בידו פטור מלשלם היינו מפני שהוא כשומר פקדון אבל עדיין לא מקרי לכם (מ&quot;ב ס&quot;ק ט&quot;ו), ואפי&#x27; במתה מחמת מלאכה לא מהני (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ח&#x27;)], וע&quot;ע בקובץ הלכות (פל&quot;ח סעי&#x27; ז&#x27;) דמסתפק אם מהני נתינת מעות במקום אונס [והא דמצינו בגיטין (ע&quot;ד ע&quot;ב) דצריך להחזיר האיצטלא היינו כשנאבדה בפשיעה (קובץ הלכות שם הע&#x27; ח&#x27;), וכן מעורר הגר&quot;ש קלוגר (ספר החיים) דאונס נחשב כקיום התנאי], ומ&quot;מ כתב הביה&quot;ל (ד&quot;ה אפילו) אם יש לנותן לולב אחר אז מסתבר דמהני נתינת מעות, ועוד כתב דמהני להחזיר לו לולב אחר כשר ומהודר [דלא כשדי חמד דמחמיר] {ונראה דאם אין לו לולב אחר ילך לחנות וליקח לולב אחר כדי לקיים תנאו}, ואם אינו מהודר כמו הראשונה כתב המנח&quot;י (ח&quot;ז סי&#x27; מ&quot;ד) דיכול להחזיר לו הפרש בדמים"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם נאנס בידו האם אפשר לנותן לומר כאילו התקבלתי?	"החיי&quot;א (כלל קנ&quot;ב סעי&#x27; ה&#x27;) מסתפק אם יכול לומר כאילו התקבלתי [אמנם בנשמת אדם (ס&quot;ק ג&#x27;) מצדד דלא מהני אלא להרווחה בעלמא ולא לגבי ד&#x27; מינים], והמ&quot;ב (ס&quot;ק ט&quot;ו) הביא ממאירי דפשוט דיכול לומר כאילו התקבלתי וכמ&quot;ש בגיטין (ע&quot;ד ע&quot;ב) דדוקא כשמכוין לצעורי לא אמרינן הכי (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ט), ומיהו השעה&quot;צ מסיים דדוקא בתוך זמנו מצי למימר כאילו התקבלתי אבל לאחר שעבר הזמן ולא קיים תנאו ונתבטל מצותו תו לא מהני למימר כאילו התקבלתי {והנה, ידוע המח&#x27; בין הר&quot;ן והרא&quot;ש בענין מחילת התנאי, הר&quot;ן (כתובות ע&quot;ג) ביאר דמהני מפני שכל התנאי הוא לטובתו ואם הוא מוחל התנאי נמצאת דהוא קיום התנאי, והאבנ&quot;מ (סי&#x27; ל&quot;ח ס&quot;ק י&quot;ד) הביא תשובת הרא&quot;ש (כלל ל&quot;ה אות ח&#x27;) דמהני משום אתי דיבור ומבטל דיבור, ולכאורה צ&quot;ע דאפי&#x27; לאחר זמן המצוה יכול למחול התנאי בין לפי הר&quot;ן דהוי לטובתו בין לפי הרא&quot;ש דאתי דיבור ומבטל דיבור}"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם אמר ע&quot;מ שתחזירהו [ולא אמר לי]?	"כתב המג&quot;א (ס&quot;ק ד&#x27;) ע&quot;פ הרמ&quot;א בחו&quot;מ (סי&#x27; רמ&quot;א) בשם תשובת הרשב&quot;א (סי&#x27; אלף) דיכול להחזירו לו אפי&#x27; לאחר זמנו (מ&quot;ב ס&quot;ק ט&quot;ז), ותמה הא&quot;ר מאי שנא מסעי&#x27; ה&#x27; דאמרינן דאפי&#x27; מסתמא הוי כאילו התנה ע&quot;מ להחזיר לו בזמנו, ותי&#x27; הביה&quot;ל (ד&quot;ה לאחר) דצ&quot;ל דכשלא אמר &quot;לי&quot; גרע טפי מסתמא {וצ&quot;ע מהו המשמעות דאין כוונתו להחזירו לו בזמן המצוה}, והביה&quot;ל הסיק דצ&quot;ע למעשה דהבכורי יעקב הביא בעל העיטור שחולק על הרשב&quot;א וס&quot;ל דאפי&#x27; כשלא אמר לי צריך להחזירו לו בזמנו, וכ&quot;כ הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ב) דדין זה צ&quot;ע ויתכן דהרשב&quot;א לית ליה הדין דסעי&#x27; ה&#x27; דבסתם הוי כאילו התנה ע&quot;מ להחזיר, ויש עוד מהלך מפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק ו&#x27;) דהכא מיירי כשיש לו לולב אחר ועל כן כשלא אמר לי א&quot;צ להחזירו בזמן המצוה {ונראין דבריו}"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מהני מתנה כשאין לו רשות להקדישו?	"כתב הרמ&quot;א דמהני וכמ&quot;ש במתנה ע&quot;מ להחזיר, והא דאמרינן דצריך להיות ראוי להקדיש היינו לאפוקי הערמה בעלמא שלא כוון כלל ליתנו לו אבל מתנה גמורה לדבר אחד הוי מתנה וכמ&quot;ש בב&quot;ב (קל&quot;ז ע&quot;ב) דאם נותנו לו האתרוג כדי לצאת בו מהני, ולפיכך כתב הביה&quot;ל (ד&quot;ה ומותר) דה&quot;ה דמהני תנאי ע&quot;מ שלא ליתנו לו לאדם אחר [ויש מח&#x27; אם מן הסתם מותר לו ליתנו לרבים וכמ&quot;ש בסמוך בסעי&#x27; ה&#x27;], וזהו דלא כדרך החיים דס&quot;ל דצריך להיות ראוי ליתנו לאדם אחר"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם המקבל לא ידע לכוון שיהא מתנה ע&quot;מ להחזיר?	"כתב הקובץ הלכות (פל&quot;ח סעי&#x27; ב&#x27;) דמבואר ממהרי&quot;ט (ח&quot;א סי&#x27; ק&quot;נ) ומרשב&quot;א (גיטין כ&#x27; ע&quot;ב) דסגי בכוונה מנותן ליתן מתנה ע&quot;מ להחזיר דהוי דעת אחרת מקנה"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כיצד נותנים לולב לאשה נשואה?	"הבכורי יעקב (סי&#x27; תרנ&quot;ז ס&quot;ק ה&#x27;) חידש דצריך לפרט ע&quot;מ לצאת בו וע&quot;מ שאין לבעליך רשות בו, אכן השיג עליו הקובץ הלכות (פל&quot;ט הע&#x27; ד&#x27;) הרי ראינו מקטן דהוא קונה הלולב אע&quot;פ שאביו זוכה במתנות של בנו אלא על כרחך כיון שאם יקנה אביו יתבטל המצוה בכה&quot;ג לא קנה אביו וה&quot;נ כיון שנתבטל המצוה אם יקנה בעלה בכה&quot;ג לא קנה בעלה אפי&#x27; אם אינו מתנה בפירוש ע&quot;מ שאין לבעליך רשות בו, ועי&#x27; בהליכות שלמה דכתב דכיון דיש לה קנין הגוף שפיר מקרי לכם אע&quot;פ שיש לבעל הפירות"	סימן תרנח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נתנו לו סתם?	"כתבו הטור ושו&quot;ע דמסתמא דעתו להיות מתנה ע&quot;מ להחזיר [כשאין לו אתרוג אחר (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ח)], ואפי&#x27; אם כבר יצא בו ולמחר אפשר בשאולה מ&quot;מ אמדינן דעתו דניחא ליה באתרוג שלו (מאמר מרדכי, מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ח) [והמאמר מרדכי הביא ראיה מר&quot;ג בספינה דכבר יצא בו והיה מתנה ע&quot;מ להחזיר {ויש לדחות דאולי היו במדינת הים והצריכו המינים ליו&quot;ט שני}]"	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נאנס בידו כשנתנוהו לו סתם?	אע&quot;פ שיש אומדנא דצריך להחזירו לו מ&quot;מ אם נאנס בידו משמע מרבינו ירוחם בשם בעל העיטור דמהני לשלם מעות [אבל שלא במקום אונס לא מהני החזרת מעות] (א&quot;ר, ביה&quot;ל ד&quot;ה דמסתמא)	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם המקבל צריך להקנותו במתנה לבעלים?	"כתב הרמ&quot;א דצריך להקנותו לבעלים במתנה כדי שיצאו בו [וזהו היסוד דמתנה ע&quot;מ להחזיר דהוי של המקבל לגמרי והוא צריך להקנותו להנותן (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ט)], ותמהו האחרונים ממ&quot;נ הבעלים יוצאים דאם לא יחזירו לו נמצאת דהמקבל לא קיים תנאו ובטל המתנה וחוזר לבעלים, והשעה&quot;צ (ס&quot;ק כ&quot;ה) תי&#x27; בדוחק דמצי למימר דבא לאפוקי באופן שהבעלים עדיין לא יצאו ידי חובתן ואם מחזירו להבעלים באמצע היום שלא במתנה דאז הבעלים אינם יכולים לצאת בו דאינם שלהם אם המקבל יקיים תנאו, והשעה&quot;צ מצדד לומר דהוא טעות סופר וצ&quot;ל דהמקבל צריך להחזירו לבעלים כדי שהמקבל יצא בו, וע&quot;ע בערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ג) דרצה לקיים הגירסא דסוף כל סוף התנה להחזיר לו בפירוש לתקנתו"	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם מחזירו להבעלים סתם?	כתב השעה&quot;צ (ס&quot;ק כ&quot;ה) דמסתברא דהוי כאילו מפרש שהוא מחזירו לשם מתנה ויוצא בו דהוי אומדנא דמוכח דרוצה לקיים תנאו, ורצה להביא ראיה לזה מרא&quot;ש בשם בעל העיטור אבל מדחה דהתם מיירי כשבעלים נתנהו לו סתם וא&quot;כ שפיר מהני חזרה סתם אבל אם הבעלים נתנוהו לו בהדיא לשם מתנה ע&quot;מ להחזיר אפשר דאף המקבל צריך להחזירו לו בפירוש, אבל השעה&quot;צ מסיים דלא שנא ובכל אופן מהני לחזירו סתם, והרמ&quot;א לא בא אלא לאפוקי שלא להחזירו בהדיא שלא לשם מתנה, והביה&quot;ל (ד&quot;ה והאחרון) נמי משמע דס&quot;ל כבעל העיטור דיכול להחזירו סתם	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר ליתנו לאחרים?	"המאירי הביא מח&#x27; ראשונים בזה דליכא ראיה ממעשה דר&quot;ג דאפשר שהוא נתן רשות ליתנו לשאר התנאים אבל אם לא נתן רשות אסור ליתנו לאחרים ואפי&#x27; בדיעבד לא מקרי נתקיים התנאי כשהוא חוזר לבעלים, והמאירי העלה להקל בענין אתרוג כיון שהוא מצוה אבל בשאר דברים אינו ברור (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;א, שעה&quot;צ ס&quot;ק כ&quot;ו), והביה&quot;ל (ד&quot;ה ומיהו) הביא עוד שיטות לכאן ולכאן, אבל למעשה המחבר מקיל כתשובת הרשב&quot;א דיכול ליתנו לאחרים ונחשב כאילו הוחזר לבעלים בסוף (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;א), אבל הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ד) מחמיר לכתחילה, ופשוט דאם מפרש בהדיא דאינו יכול ליתנו לאחרים אסור ליתנו לאחרים ואם נתנו הרי הוא מבטל המתנה וגם הוא לא יצא בו (מ&quot;ב שם) [דלא כדה&quot;ח דס&quot;ל דאינו יכול לעשות תנאי שלא ליתנו לאחר (ביה&quot;ל ד&quot;ה ומותר)], ולפעמים יש אומדנא דלא ניחא ליה שיתנהו לרבים (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ב), וכתב הכה&quot;ח (ס&quot;ק נ&#x27;) דבזה&quot;ז שקונים אתרוג אחד לכל ימי החג אפשר שמקפיד שלא יתנוהו לאחרים וצריך לבקש ממנו רשות בהדיא"	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נתנוהו לאחרים ונאנס באמצע?	"כולם לא יצאו דהרי לא נתקיים התנאי בסוף (וכ&quot;כ השבט הלוי חי&quot;א סי&#x27; קנ&quot;ז), אבל חידש הבכורי יעקב (ס&quot;ק י&quot;ז) דאם הבעלים נתנו להם רשות לזכות זה מזה רק האחרון לא יצא, וכן הביא מועדים וזמנים (ח&quot;ו סי&#x27; מ&quot;ד) בשם החזו&quot;א, וכן נקט הקובץ הלכות (פל&quot;ח סעי&#x27; י&quot;א), אכן השיג עלייהו המנח&quot;י (ח&quot;ז סי&#x27; מ&quot;ד) דמפורש ברא&quot;ש (סוכה פ&quot;ג סי&#x27; ל&#x27;) דאפי&#x27; כשיש להם רשות כולם לא יצאו {וכן הוא הפשטות}"	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם המקבל אינו מחזירו מעצמו אלא 1) ע&quot;י שליח 2) הנותן צריך לטרוח ליקחו ממנו?	"1) בודאי נחשב חזרה, והביה&quot;ל (ד&quot;ה והאחרון) מצדד דא&quot;צ דין שליחות אלא סגי להחזירו ע&quot;י עכו&quot;ם וקטן דהוי מעשה קוף בעלמא, אבל מסיים דאינו ברור כ&quot;כ {ועי&#x27; מש&quot;כ בסמוך לגבי לקיחת ערבות מקטנים דאינו פשוט לומר מעשה קוף בעלמא} 2) הביה&quot;ל (ד&quot;ה והאחרון) מסתפק אם זה נחשב חזרה, ומסיק דמסתמא תלוי בטבע של הנותן ובקפידתו"	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו העצה למי שרוצה להניח להרבה אנשים ליטול לולבו?	כתב הבכורי יעקב (ס&quot;ק ט&quot;ז) בשם השלטי גיבורים שיכול לומר שהוא נותן רשות לכל מי שנוטל לולבו [חוץ מקטן] הוי שלו ע&quot;מ להחזיר (וכ&quot;כ כה&quot;ח ס&quot;ק נ&quot;ג), אבל הוסיף הבכור&quot;י דזה מהני רק אם הבעלים זוכים בו כל פעם ופעם, ואם לאו, צריכים כל אחד ואחד שנוטלו לומר שהם נותנו לכל מי שרוצה לזכות בו {ונראה דעדיף טפי אם הבעלים זוכים בו כל פעם דאז הם ודאי יוצאים אבל אם לא הגיע לבעלים עד הסוף אם נאנס קודם שהגיע לבעלים כפשוטו כולם לא יצאו וכמ&quot;ש למעלה}	סימן תרנח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בקטן ביו&quot;ט ראשון?	"איתא בגמ&#x27; דלא יתנהו לקטן דקונים לעצמם ואינם יכולים להקנות לאחרים, לרש&quot;י והר&quot;ן מיירי בקטן שלא הגיע לשיעור פעוטות אבל אם הגיע לפעוטות כי היכי דקני מדרבנן יכולים להקנות לאחרים מדרבנן, אכן הרמב&quot;ם ותוס&#x27; (סנהדרין ס&quot;ח ע&quot;ב) ס&quot;ל דקטן קונה מדאורייתא ע&quot;י דעת אחרת וא&quot;כ אפי&#x27; אם הגיע לפעוטות לא יקנה לו דאינו יכול לחזור ולהקנותו לאחרים (ביה&quot;ל ד&quot;ה לא). להלכה, המחבר סותם כדעת הרמב&quot;ם, ואח&quot;כ הביא שיטת רש&quot;י, ולכתחילה בודאי יש להחמיר (ביה&quot;ל שם), אבל בדיעבד אם קנה ד&#x27; מינים מקטן שהגיע לפעוטות אינו מברך עוד הפעם כשחוזר ונוטל (ביה&quot;ל שם), ועי&#x27; בכתב סופר (סי&#x27; קכ&quot;ח) ובמנח&quot;י (ח&quot;ה סי&#x27; ס&quot;ה אות י&quot;ד) {ולענ&quot;ד פשוט דאין צריך לחזור ולברך דיש לחוש לשיטת רש&quot;י}"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו שיעור פעוטות?	"מבואר בחו&quot;מ (סי&#x27; רל&quot;ה סעי&#x27; א&#x27;) דשיעורו כבן ו&#x27; ובן ז&#x27; (מג&quot;א ס&quot;ק ט&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ו)"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה לא מהני להקנותו לו במתנה ע&quot;מ להחזיר?	"תי&#x27; הר&quot;ן דכל תנאי דא&quot;א להתקיים בסופו והתנה עליו מתחילתו התנאי בטל ונמצאת דהוא מתנה גמורה (ב&quot;י, ביה&quot;ל ד&quot;ה אינו)"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם הקטן יוצא בשאול?	"אמרינן לעיל (סי&#x27; תרנ&quot;ז ביה&quot;ל ד&quot;ה כדי) דהקטן צריך ד&#x27; מינים כשרים כמו גדול, וא&quot;כ כפשוטו ג&quot;כ צריך לכם, וכן מבואר ממג&quot;א (ס&quot;ק ח&#x27;) דקטן אינו יוצא בשאול, אכן יש מקילין לגבי מצות חינוך דסגי אם הם כשרים לעצם המצוה אבל א&quot;צ לדקדק בפרטי המצוה, וכן הוא פשטות המחבר דכתב דשפיר דמי אם תופס הלולב עם הקטן באופן דהוי כשאול, וכן משמע מב&quot;י בשם מרדכי ואור זרוע דבקיאי הדעת היו מניחין הקטנים ליטול ולברך על הלולב אע&quot;פ שלא היו קונים אותו, ש&quot;מ דלמצות חינוך לא בעינן לכם (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ח, שעה&quot;צ ס&quot;ק ל&quot;ו) [וע&quot;ע בחכמת שלמה דרצה להקל בשאול ע&quot;פ החכ&quot;צ (סי&#x27; ט&#x27;) דהקטן לא גרע ממי שאין לו ד&#x27; מינים שיכול לברך אפי&#x27; על פסולים], וכן נקט הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ז), וכן נקט האג&quot;מ (יו&quot;ד ח&quot;א סי&#x27; קל&quot;ז, יו&quot;ד ח&quot;ב סי&#x27; ק&quot;ד, או&quot;ח ח&quot;ג סי&#x27; צ&quot;ה) אלא דס&quot;ל דאע&quot;פ שיוצא מצות חינוך בשאול מ&quot;מ הקטן אינו יכול לברך עליו {למעשה לכתחילה יש להחמיר לעשות העצות דלקמן אבל מעיקר הדין קיי&quot;ל דלא בעינן לכם, ומשעה&quot;צ (ס&quot;ק ל&quot;ו) מבואר דיכול לברך עליו}"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין ביו&quot;ט שני?	"ג&quot;כ בעינן לכם (פמ&quot;ג א&quot;א ס&quot;ק ח&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ג, ביה&quot;ל לעיל סי&#x27; תרמ&quot;ט סעי&#x27; ה&#x27; ד&quot;ה פסולי), ולפיכך בחו&quot;ל אין להקנותו לקטן ביום ראשון אפי&#x27; לאחר שיצא, ועי&#x27; מש&quot;כ לעיל בסי&#x27; תרמ&quot;ט דהרמב&quot;ם מקיל ביו&quot;ט שני והערוה&quot;ש משמע דס&quot;ל כוותיה"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם טוב להקנותו לו ביו&quot;ט שני לאחר שיצא בו?	כתב הביה&quot;ל (ד&quot;ה קודם) דיש אומרים שאינו כדאי להקנותו לו שמא יזדמן לו אחד שיבקש ממנו ליתן לו לצאת בו, ועוד כתב המ&quot;ב (ס&quot;ק כ&quot;ה) דאם רוצה ליטול לולבו של אשתקד צריך לזכור אם כבר הקניהו לקטן דתו לא מצי לצאת בו	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בנער בן י&quot;ג שנים?	"הפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק י&quot;ב) כתב דאינו יכול לסמוך על חזקה דרבא דהוי ספק דאורייתא, ואע&quot;פ שיש ספק ספיקא ע&quot;י שיטת רש&quot;י דס&quot;ל דמהני כשהגיע לשיעור פעוטות הרי אין עושין ס&quot;ס לכתחילה, אבל הכתב סופר (או&quot;ח סי&#x27; קכ&quot;ט) מקיל דמדינא יש חזקה דרבא אלא דיש שיטת הרמב&quot;ן (חולין ד&#x27; ע&quot;א) דס&quot;ל דבדאורייתא לא סמכינן על חזקה דרבא במקום דאיכא לברורי ולזה י&quot;ל דבמקום ס&quot;ס אין צריך לברורי (ביה&quot;ל ד&quot;ה לא), והמועדים וזמנים (ח&quot;ו סי&#x27; מ&quot;ז) הביא שהחזו&quot;א היה מקפיד שלא להקנותו לבחור בלי חתימת זקן אבל יכול להתנות דמקנה מתנה ע&quot;מ להחזיר רק אם הוא גדול [ואם הוא קטן צריך לסמוך על השיטות דקטן יוצא בשאול], והקובץ הלכות (פל&quot;ט סעי&#x27; י&quot;א) הכריע דנוהגין להקל ככתב סופר"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו העצה לקטן ביו&quot;ט שני?	"אין עצה דמועיל לכו&quot;ע על כן טוב ליקח להם ד&#x27; מינים אבל אין נוהגין להקפיד ליקח בשביל בנים קטנים מאד ויש כמה צירופים להקל ויכול לעשות כולם ויועיל כמו שאפשר [השתים ראשונים שייכים רק אם הגיע לפעוטות, והשאר שייכים אפי&#x27; אם לא הגיעו לפעוטות]:&lt;br&gt;1) אם הגיע לפעוטות יכול ליתנו מתנה ע&quot;מ להחזיר לפי רש&quot;י דדעת אחרת מקנה מהני מדרבנן [אבל כיון דעצה זו לא מהני להרמב&quot;ם דס&quot;ל דדעת אחרת מקנה מהני מדאורייתא יתנו בתנאי אם ההלכה כרש&quot;י]&lt;br&gt;2) יש עוד דרכים שיהיה לו קנין מדרבנן וממילא יכול להחזירו לו אם הגיע לפעוטות: הפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק ט&#x27;) כתב דיכול להפקיר הלולב ואז הקטן זוכה מן ההפקר מדרבנן ולכו&quot;ע יכול להקנותו לאחר [אבל הביא ש&quot;ך (חו&quot;מ סי&#x27; רמ&quot;ג) דס&quot;ל דאפי&#x27; כשזוכה מהפקר מהני מדאורייתא, וכ&quot;כ המשנ&quot;ל (הל&#x27; מכירה פכ&quot;ט ה&quot;א) דהפקר הוי כאילו דעת אחרת מקנה, אבל זהו דוקא אם הופקרו ע&quot;י אדם (קובץ הלכות פי&quot;ח הע&#x27; ח&#x27;)], ויש סוברים דיכול לפרש דהוא מקניהו רק בקנין דרבנן [אבל יש לדון אם באמת יכול לעשות זאה] (פסק&quot;ת הע&#x27; 52), ועוד מציע ר&quot;י באק דיכול לזכותו לו ע&quot;י קטן אחר שאינו בנו דזכיה מהני מדרבנן&lt;br&gt;3) הבכורי יעקב (ס&quot;ק י&quot;ח) כתב עצה להתנות ביום ראשון אם היום קודש הרי הוא לך במתנה ואם היום חול אינו מתנה, ואז יוצא האב למחר ממ&quot;נ, והביא סמך לזה מירושלמי [אכן, אף זה אינו פשוט דבהל&#x27; עירוב תבשילין (סי&#x27; תקכ&quot;ז סעי&#x27; כ&quot;ב) כתב רע&quot;א בשם לחם סתרים דאם מערב בתנאי אינו יכול לברך, ויש סוברים דהוא משום זלזול יו&quot;ט וזה לא שייך כאן אבל מראשונים משמע דאין לברך משום חשש ברכה לבטלה, וה&quot;נ שייך חשש ברכה לבטלה, ע&quot;ש, ולפיכך יש להתנות דעושה עצה זו רק אם ההלכה כשיטות דיכול לברך, ועי&#x27; בשו&quot;ת משנה הלכות (חי&quot;ח סי&#x27; שס&quot;ז) דמפקפק נמי על עצה זו מחמת הברכה דאיך קטן יכול לברך ביום ראשון על ספק שאול]&lt;br&gt;4) הקצה&quot;ח (סי&#x27; רמ&quot;א) ס&quot;ל דיכול להקנות קנין לזמן וזה מהני אפי&#x27; לקטן דא&quot;צ להחזירו [ועי&#x27; מש&quot;כ לעיל (סעי&#x27; ג&#x27;) דהנתיבות ועוד אחרונים חולקים על הקצה&quot;ח, אמנם כתב ספר מועדי השנה (עמ&#x27; רכ&quot;ז) בשם רשז&quot;א דאם מפרש שהוא נותן לו זכות אכילה מועיל אפי&#x27; להנתיבות]&lt;br&gt;5) בספר מועדי השנה (עמ&#x27; רכ&quot;ז) הביא עצה ע&quot;פ דברי חיים (אויערבאך, מכירה סי&#x27; א&#x27;) דיתנו לו ואחריך לגדול [כגון ע&quot;י קנין סודר] [אבל יש לדון בזה דמגמ&#x27; (ב&quot;ב קל&quot;ז) ורשב&quot;ם שם משמע דאחריך לא מהני אלא לאחר מיתה ואינו יכול לעשות אחריך מחיים (ר&quot;י באק)]&lt;br&gt;6) יש מקילין בשאול ביו&quot;ט שני, זהו דעת הרמב&quot;ם והערוה&quot;ש מקיל כוותיה (עי&#x27; מש&quot;כ לעיל סי&#x27; תרמ&quot;ט) [אבל הרבה חולקים על זה וכמ&quot;ש למעלה, ויכול להקנותו לו על תנאי שההלכה דיוצא בשאול ביו&quot;ט שני]&lt;br&gt;7) הרבה סוברים דקטן יוצא בשאול וכמ&quot;ש למעלה&lt;br&gt;{לסיכום, יש בערך שבעה מהלכים כיצד לנהוג בקטן שהגיע לפעוטות ויש חמשה מהלכים בקטן שלא הגיע לפעוטות, ויכול להתנות לעשות כל אחד ואחד על הצד דמועיל}"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר ליקח ערבות 1) מקטנים שלקחם ממקום הפקר 2) מקטנים שמוכרים בשביל גדולים 3) מגדול שסומך על שלחן אביו 4) מקופסא?	"1) כתב המנח&quot;י (ח&quot;ה סי&#x27; ס&quot;ה) דכיון דקני מדרבנן מקני מדרבנן ומהני אבל מסיים דצריכים רשות מאביהם דהוי כמציאה וזוכים בהם, אבל הקובץ הלכות (פי&quot;ח סעי&#x27; ח&#x27;) חושש לכתחילה להש&quot;ך (המובא בפמ&quot;ג הנ&quot;ל) דס&quot;ל דקני מהפקר מדאורייתא 2) אין בו חשש כלל דהקטנים עושין מעשה קוף בעלמא (קובץ הלכות פי&quot;ח סעי&#x27; ט&#x27;), אכן מעורר ספר עוז בהדר (שער ערבה פ&quot;ט) מהגאון ר&#x27; יחיאל דזימיטרובסקי שליט&quot;א דאין זה לכתחילה דהקצה&quot;ח וריב&quot;ש חולקים על הנתה&quot;מ ומחנ&quot;א וס&quot;ל דבעינן דעת בשעת הקנין [ומח&#x27; זו מוזכר בביה&quot;ל לעיל (סי&#x27; תמ&quot;ח סעי&#x27; ג&#x27; ד&quot;ה ובלבד)], ועוד אפי&#x27; להמקילין מ&quot;מ צריך לידע שהקטן מסר המעות לאביו קודם יו&quot;ט דאל&quot;ה חסר הקנין כסף {למעשה ליכא חשש כ&quot;כ דרק בימים ראשונים בעי לכם ובדרך כלל מכניסם לחצרו קודם לכן} 3) כן דודאי אביו נותן להם רשות למכור (קובץ הלכות פי&quot;ח סעי&#x27; י&#x27;) 4) צריך לברר שהמוכר זכה במעות קודם שמקיים בהם מצותו דבדרך כלל הוא חצר שאינה משתמרת (ספר עוז בהדר שם) {וה&quot;נ ליכא למיחש כ&quot;כ אלא בשאר ימים דרגיל ליקח אותם בביהכ&quot;נ ואז לא בעינן לכם ובימים ראשונים מתחילה מכניסם לביתו וקונה בחצר}"	סימן תרנח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בשותפים או אחים 1) באתרוג אחד 2) בהרבה אתרוגים?	"1) כל אחד אינו יוצא דאינו שלו לגמרי אלא שאר השותפים צריכים ליתן לו חלקם במתנה [ע&quot;מ להחזיר] (שו&quot;ע, מ&quot;ב ס&quot;ק ל&#x27;, ביה&quot;ל ד&quot;ה שותפים), ואפי&#x27; אם יש לשאר אחים פירות אחרים מ&quot;מ הם מקפידים מפני שאף הם רוצים האתרוג כדי לקיים מצותם (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ו) [והרשב&quot;ם מקיל אם יש עוד אתרוגים בעיר דאז השותפים ואחים אינם מקפידים, אבל להלכה מחמירים כהרמב&quot;ם דצריך שיהיה להם אתרוגים אחרים (ערוה&quot;ש סעי&#x27; י&quot;ט)], ואם לקחוהו מתחילה לשם מצוה הוי כאילו פרשו דלכל אחד בשעה שהוא נוטלו יהיה שלו, ומ&quot;מ טוב יותר לפרש בהדיא דשאר השותפים נותנים לו חלקם במתנה ע&quot;מ להחזיר (רמ&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ב) [והמג&quot;א (ס&quot;ק י*) ביאר הענין ע&quot;פ ברירה, והוא ע&quot;פ הב&quot;י בשם הרשב&quot;א, ומבואר בר&quot;ן בנדרים דברירה כזה אמרינן אפי&#x27; לדידן דלית לנו ברירה בדאורייתא (ערוה&quot;ש סעי&#x27; כ&#x27;)] 2) כיון שיש אתרוג לכל אחד ואחד ויכולים לקיים המצוה אינם מקפידים אהדדי [אע&quot;פ שיש אתרוגים יותר מהודרים ויש אתרוגים שאינם מהודרים כ&quot;כ] וכל אחד יוצא באתרוג שלו (שו&quot;ע, מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ז)"	סימן תרנח סעיף ז-ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין באתרוג של הקהל?	"הרשב&quot;ם מקיל דמסתמא כל אחד מקנה חלקו למי שנוטלו, אבל רב שרירא גאון לא ניחא ליה בזה אלא ס&quot;ל שאחד יקנה האתרוג ואח&quot;כ יתנהו במתנה לזקנים ואח&quot;כ לכל הקהל (טור), ולהלכה פסק המחבר כהרשב&quot;ם, אבל הרמ&quot;א (ודרכ&quot;מ ס&quot;ק ד&#x27;) הביא דהירא וחרד לדבר השם ומחבב לעשות מצוה מן המובחר ראוי שיקח לולב ואתרוג לעצמו כדי שיוכל לעשות הנענועים בהלל וגם הרבה בני אדם אינם יודעים להקנות לחבריהם (מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;ב, מ&quot;ב ס&quot;ק מ&#x27;) [ואפי&#x27; כשחל יום ראשון בשבת יש להשתדל להיות לו לולב ואתרוג (דרכ&quot;מ ס&quot;ק ד&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק מ&quot;ב) {בשביל הנענועים}], ואם אין לו מוטב שיטול משל חבירו ולא משל הקהל (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ט)"	סימן תרנח סעיף ט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה עדיף, אתרוג של חבירו מהודר או אתרוג שלו שאינו מהודר?	"הא&quot;ר (סי&#x27; תרמ&quot;ט ס&quot;ק י&quot;ח) וחיי&quot;א (כלל קמ&quot;ט סעי&#x27; ז&#x27;) והמ&quot;ב (ס&quot;ק ל&quot;ט) סברי כהמבי&quot;ט (ח&quot;ג סי&#x27; מ&quot;ט) דשלו שאינו מהודר עדיף טפי, אמנם מבואר ממבי&quot;ט דטעמו מפני שחיישינן שחבירו לא יתנו לו בלב שלם, משמע דאם ליכא חשש זה עדיף טפי ליטול לולבו של חבירו, וכ&quot;כ הקיצור שו&quot;ע (סי&#x27; קל&quot;ו סעי&#x27; י&#x27;) דעדיף טפי לצאת בשל חבירו אלא שיש מצוה שיהיה ג&quot;כ מינים שלו כדי שיוכל לעשות הנענעים בהלל ובהקפות, אמנם כתבנו לעיל (סי&#x27; תרנ&quot;ו) ע&quot;פ הזוהר דיש מעלה לשלם מעות כדי לקיים מצוה ולפי&quot;ז שלו עדיף. למעשה נוהגין לברך על שלו אפי&#x27; אם אינו מהודר כ&quot;כ אבל יש נוהגין ג&quot;כ ליטול האתרוג של ראש הקהילה דמסתמא הוא מהודר טפי"	סימן תרנח סעיף ט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמה צריך לשלם בעבור האתרוג של קהל?	"כל אחד משלם כפי עשרו דהידור מצוה חל על העושר ביותר (רמ&quot;א) [ובזמן החיי&quot;א כל אחד נותן כמו שרוצה אבל מי שאינו נותן כלום אינו יכול ליטול (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ח)], וביארו המג&quot;א (ס&quot;ק י&quot;א) ומחה&quot;ש דיש מצות שהם בשביל ההנאה כגון אתרוג דהרי אפי&#x27; כשהוא בעיר יכול לקנות אתרוג לעצמו וא&quot;צ ליתן וממילא הצירוף עמהם הוא להנאה ומשלם כפי ממונו וגם ממילא כשהוא הולך חוץ לעיר א&quot;צ להשתתף, אבל יש מצות שכל אנשי העיר מחויבין בהם בשוה כגון חיוב להשלים מנין עשרה ולזה משלם כפי נפשות וגם אם הולך חוץ לעיר צריך לשלם, ויש מצות ביניהם כגון חזן נאה דמשלם חציו לפי נפשות וחציו לפי ממון [וע&quot;ע בשע&quot;ת (ס&quot;ק י&quot;א) דהביא שיטות דצריך ליתן חציו כפי ממונו וחציו כפי נפשות, ובשיטה זו יש ב&#x27; צדדין אם צריך ליתן החצי דנפשות כשיוצא חוץ לעיר]"	סימן תרנח סעיף ט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין באשה?	"כיון שהיא פטורה ממצות לולב א&quot;צ לשלם (רמ&quot;א), אבל אם היא רוצה ליטול צריכה לשלם (מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק מ&quot;א), ומיירי באלמנה אבל נשואה יכולה ליטול אגב בעלה, אמנם יש מקומות שנוהגים שהבעל צריך לשלם בעבור כל אחד המברך על אתרוגו וא&quot;כ צריך ליתן גם בשביל אשתו (פמ&quot;ג מש&quot;ז ס&quot;ק ו&#x27;, שעה&quot;צ ס&quot;ק מ&quot;א)"	סימן תרנח סעיף ט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה יעשה אם יש לו אתרוג מיוחד אבל יש 1) עיר אחרת שאין להם כלום 2) אדם אחד שאין לו כלום?	"1) כתב המג&quot;א (ס&quot;ק י&quot;ב) בשם המטה משה דמוטב לשלוח האתרוג להם והוא יטול של הקהל, אמנם כתב המחה&quot;ש דאם יתקלקל האתרוג של הקהל א&quot;צ לשלוח אתרוג שלו, ומ&quot;מ כתב המ&quot;ב (ס&quot;ק מ&quot;ב) דזהו רק אם לא יגיע אתרוג חדש עד כמה ימים אבל אם הוא רק ליו&quot;ט אבל בחוה&quot;מ יגיע לו אתרוג חדש אינו מצוי שיתקלקל כ&quot;כ ביום אחד, ובפרט שהוא יכול לברך עליו בבקר קודם שיד הכל ימשמשו בו 2) הבית יעקב (סי&#x27; קי&quot;ד) ס&quot;ל דאינו מחויב לשלח לו, אבל הא&quot;ר סבר דראוי לשלח לו ובלבד שלא פשע (שע&quot;ת ס&quot;ק י&quot;ב) {ואפשר דלא פליגי דלכו&quot;ע ראוי לשלוח אבל אינו מחויב}, ועי&#x27; מש&quot;כ לקמן סי&#x27; תרע&quot;א סעי&#x27; ב&#x27; לגבי נרות חנוכה"	סימן תרנח סעיף ט		
