#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תפט. כופר הכל בפקדון האם חייב שבועה ומדוע? 	"לר' חייא בר אבא א""ר יוחנן ולרמי בר חמא פטור דכתיב 'כי הוא זה' שחייב רק במודה במקצת. בדעת ר' חייא בר יוסף נחלקו הראשונים: לרש""י חייב דכיון שהמפקיד לא עשה לו טובה מעיז לכפור בו ולכן הטילה עליו התורה שבועה כדי שיודה ולכן אומרים דה'כי הוא זה' נעקר לגמרי מפקדון למלוה.<br>לר""ת ולריב""א (תוד""ה עירוב) בכופר הכל דלהד""ם פטור בכל מקום אפילו במקום שיכול להעיז דגזירת הכתוב הוא 'כי הוא זה' ולא כופר הכל. ובטוען שהכל נאנס לריב""א חייב שכיון שאין חבירו מכיר בשקרו מעיז לכפור בו ולכן הטילה עליו התורה שבועה כדי שיודה. לריב""א בטענת כפירה פטור כיון שמכיר בשקרו אינו מעיז וא""צ להשבע על כך. דבטענה השייכת במלוה דהיינו כפירה בעינן שיהא הודאה יחד עמה כדי להתחייב בשבועה."	"ב""ק קז. ותוס'"		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"תצ. האם חיוב כפל בטט""ג הוא דוקא בשולח יד או דוקא באינו שולח או בשניהם? "	"לר' חייא בר יוסף דוקא בשולח יד. לרב ששת דוקא בשלא שלח. לר' יוחנן בלא שלח בה יד חייב. בשלח בה יד עיין בהערה <sup>קפט</sup>.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>קפט.  כתב הרא""ש  (סי' כט)  שר' יוחנן אף בעומדת על אבוסה קאמר מדא""ר יוחנן טען טענת אבד ונשבע וחזר וטען טענת גנב ונשבע ואח""כ באו עדים פטור שכבר יצא ידי בעלים בשבועה ראשונה, ומדלא קאמר שכבר קנאה בשבועה אלמא לא מהניא שבועה למיפטר ולא שליחות יד, עכ""ד. ועי""ש בפ""ח שהרב המגיד חולק וסובר שרק בעומדת על אבוסה אבל בשלח בה יד פטור מגזירת הכתוב וכרב ששת.</span>"	"ב""ק קז:"		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"תצא. מה הדין ומדוע?<br>1) טען טענת גנב ונשבע, וחזר וטען טענת אבד ונשבע, ובאו עדים שכשנשבע שנגנב היה ברשותו ואחר הודה שלא אבד.<br>2) מסר שורו לשני בני אדם וטענו בו טענת גנב, אחד נשבע והודה ואחד נשבע ובאו עדים.<br>3) טען טענת אבד ונשבע והודה וחזר וטען טענת אבד ונשבע והודה.<br>4) כנ""ל אך לא הודה אחר שבועה ראשונה.<br>5) טען טענת גנב ונשבע ובאו עדים וחזר וטען טענת גנב ונשבע ובאו עדים? "	"1) חייב כפל ופטור מחומש על השבועה השניה, שנלמד מברייתא שממון המחייבו כפל פוטרו מן החומש, וכאן התחייב כפל מחמת השבועה הראשונה.<br>2) ספק אם באדם אחד הקפידה התורה שלא ישלם חומש וכפל אבל כאן ישלמו או שבממון אחד הקפידה התורה שלא ישלמו חומש וכפל ולא ישלמו, ולא נפשט.<br>3) כתבו התוס' (ד""ה טען) שחייב רק חומש אחד, דכיון שהודה אחר שבועה ראשונה נתחייב באונסין ואין השבועה השניה פוטרתו מממון וממילא אינה מחייבת אותו בחומש <sup>קצ</sup>.<br>4) חייב שני חומשים שנאמר 'וחמישיתיו יוסיף עליו' התורה ריבתה חמישיות הרבה לקרן אחד.<br>5) רש""י (ד""ה לקרן אחת) כתב שלאחר שנפשט שמשלמים שני חומשים על ממון אחד ה""ה שישלמו במקרה זה שני כפלים <sup>קצא</sup>.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>קצ.  והרשב""א  (ד""ה הא)  גרס כגירסתנו שהודה בין שבועה לשבועה והדין שחייב שני חומשין. ובטעם הדבר עי' באור שמח  (שבועות פ""ח סוף ד""ה אך).
<br>קצא.  והרשב""א  (ד""ה ת""ש)  כתב שהראב""ד כתב שלענין כפל לא נפשט, והר""ח כתב שיש צד לומר דה""ה לכפל ויש צד לומר שדוקא חומש ולא כפל, ולא הוכרע.</span>"	"ב""ק קז: - קח. ותוס'"		
