#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ג. א 'מניינא למה לי א''ר יוחנן שאם עשאן כולן בהעלם אחת חייב על כל אחת ואחת' כיצד יתכן שזכר או נקבה יתחייבו בל&quot;ו כריתות?	ר' יוחנן אמר שתנא תני הבא על הזכר והביא את הזכר עליו וזה כר' ישמעאל שמחייב כהי גונא שנים [ובמגדף ס&quot;ל כר&quot;ע]. ר''א משמיה דרב אמר הרי פסח ומילה ודאי אין חייב על זה חטאת אלא תני ל&quot;ו כריתות ויכול ללקות אדם אחד על ל&quot;ג.	כריתות ג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ג. ב למה בל&quot;ו כריתות נחשבים שבת וכן ע&quot;ז רק ללאו אחד ולא מחולקים לחטאות? [והיכי משכחת ליה?]	"דשכח עיקר שבת וכתיב &quot;ועשה מאחת מהנה&quot; פעמים שחייב אחת על כולן ופעמים שחייב על כל אחת ואחת ועדיף להוקים משנתנו הכי דמחטאת מיהא לא נפטר. <p dir=""rtl"">וכן בע&quot;ז ומשכחת ליה דלא ידע הע&quot;ז, לאביי דעבד מאהבה ומיראה, ולרבא שפוטר מאהבה ויראה באומר מותר, רב פפא אמר בתינוק שנשבה לבין הגויים וחושב שע&quot;ז זו מותרת ואב&quot;א בגדול שחושב שרק אלוהי כסף ואלוהי זהב אסור. </p><p dir=""rtl"">רב אחא בריה דרב איקא משמיה דרב ביבי אמר תנא שם שבת ושם עבודת כוכבים קתני וכן מצינו במשנה גבי אשה ובתה. [וגבי שוחט ומעלה בחוץ אין לומר כך כיון דלא מפרש במקומו היה לו לפרש כאן, ומדלא פ' ש&quot;מ שחייב אחד.]</p>"	כריתות ג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ג: א [שתי כריתות ולאו אחד,] שתי מיתות ולאו אחד, האם חלוקים לחטאות או לא?	"[שתי כריתות ולאו אחד דהיו שוחט ומעלה בחוץ ודאי שחלוקים שהם באמת שני לאוים.] <p dir=""rtl"">שתי מיתות ולאו אחד דהינו אוב וידעוני לר'&nbsp;&nbsp;יוחנן אינם חלוקים וחייב אחת על שניהן ור&quot;ל&nbsp;&nbsp;אומר שחלוקים. {במשנה בנסקלים תני את שניהם וגבי כריתות לא תני ופ' ר' יוחנן שלחטאות אינן חלוקים דחלוקה דמיתה לא הוי חלוקה, ור&quot;ל אמר דהוי חלוקה ולא תני ידעוני שאין בו מעשה.}</p>"	כריתות ג:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ג: ב האם הקשת זרועתיו (אוב), כפיפת קומתו (להשתחוות), עקימת שפתיו, הוי מעשה אליבא דחכמים ור&quot;ע?	"ר' יוחנן סובר שלר&quot;ע אין צריך מעשה כלל ולחכמים אפ' מעשה קטן ולכן לחכמים כפיפת קומתו והקשת זרועותיו הוי מעשה וכן עקימת שפתיו אלא שגבי מגדף שישנו בלב ועדים זוממים שעיקר חיובם זה על הראיה עקימת שפתיו לא הוי מעשה. <p dir=""rtl"">ר&quot;ל סובר שלחכמים בעינן מעשה גדול ולר&quot;ע מעשה זוטא ולכן לחכמים כל הנ&quot;ל אינו מעשה ולר&quot;ע מעשה, וידעוני אפ' לר&quot;ע אינו מעשה.</p>"	כריתות ג:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ג: ב למה לא תני במשנה גם אוב וגם ידעוני אלא רק אוב. ולמה בסיפא דמתניתין פליגי רבנן רק במגדף?	"לר' יוחנן לא תני ידעוני שסובר כיון שחלוקים רק במיתה אין חלוקה במיתה חלוקה וחייבים רק אחת ותני בעל אוב דפתח ביה קרא ולא אמר כר&quot;ל דמתניתין ר&quot;ע דלא בעי מעשה. <p dir=""rtl"">ר&quot;ל סובר שחלוקה דמיתה הוי חלוקה ולכן פ' מפני שידעוני אין בו מעשה ואפ' מעשה זוטא, ואפ' שמשנתנו ר&quot;ע שלא מצריך מעשה, מעשה זוטא בעי.</p><p dir=""rtl"">אליבא דר&quot;ל י&quot;ל שחכמים חולקים אף בבעל אוב וחד מתרתי קתני, וכתבו מגדף דס&quot;ד שרבנן יודו מפני שכתוב בפרשת חטאת קמ&quot;ל. עולא אמר דבעל אוב דאיתא במשנה זה מקטר לשד ואמר רבא דהינו ע&quot;מ לחברו ולכן לא חלקו דאיכא מעשה וחייב משום חובר חבר, ואינו כשאר מחברי חיות שהם בלאו.</p>"	כריתות ג:		
