#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"כג. הכלב שנטל חרררה ואכל את החררה והדליק את הגדיש' של מי היה החררה והגדיש ומדוע אין לחייב את בעל הגחלת?<p dir=""rtl"">והאם פי פרה כחצר הניזק דמי?</p>"	"אין לחייב את בעל הגחלת (הנחתום) כששימר גחלתו והכלב חתר [וש&quot;מ סתם דלתות חתורות אצל כלב].<p dir=""rtl"">דוקא שבעל הגדיש הוא בעל החררה ואכל ברשתו דאם לאו לא הוי חצר הניזק.</p><p dir=""rtl"">מכאן תפשוט שפי פרה כחצר הניזק דמי, שהסתפקו בזה בני הישבה האם פי פרה כחצר הניזק או כחצר המזיק [מיהו לענין קטלא לא הסתפקו כלל שאף בחצר המזיק חייב]</p>"	בבא קמא כג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כג: 1 השיך בו את הנחש האם חייב ומדוע?	ר' יהודה סבר ארס נחש בין שיניו עומד לפיכך משיך בסייף ונחש בפטור. חכמים סוברים ארס נחש מעצמו יוצא לפיכך נחש בסקילה ומכיש פטור [ואף אם הינו אומרים פי נחש כחצר המזיק דמי, לענין קטלא הנחש במיתה כמו הנכנס לחצר בעל הבית שלא ברשות השור במיתה והבעלים פטורים מהכופר].	בבא קמא כג:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כג: 2 עיזים המזיקות האם מוטל על בעל העיזים לשמר עליהם או על אחרים לגדור את שדותיהם?	"רב יוסף אמר לאביי שיאמר למי שמזיק שיצניעו וכן הוא אמר [ואתימא רבה] הני עיזי דשוקא דמפסדי מתרינן במרייהו תרי ותלתא זמנין אי ציית ציית ואי לא אמרין ליה תיב אמסחתא וקבל זוזך.<p dir=""rtl"">אבל אביי לא רצה לומר להם כן שטען שיאמרו לו שעליו לגדור את שדותיו (תוס' ביארו דדחויא בעלמא אמר, ובשם רב אלפס כתב שה&quot;נ דעת אביי שעל בעל השדה לשמור על שדותיו, והלכה כרב יוסף, אבל הר&quot;ח נקט להלכה כדעת אביי. ע' ברא&quot;ש דה&quot;מ בשדה שהדרך לגדור, אבל אל בעיר ודאי אינו צריך.)</p>"	בבא קמא כג:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כג: 3 איזה תם ואיזה מועד ומנין וכיצד הלכה?	"לר' יהודה מועד שהעידו בו ג' ימים ותם משיחזור בו ג' ימים, לאביי דכתיב תמול חד מתמול תרי שלשום תלתא ולא ישמרנו בעליו לנגיחה רביעית, רבא אמר תמול מתמול חד, שלשום תרי, ולא ישמרנו האידנא חייב (לרש&quot;י נחלקו האם מתחייב על נגיחה שלישית נזק שלם, ולתוס' משמעות דורשים איכא בינהו ע&quot;ש) <p dir=""rtl"">ר&quot;מ אומר מועד שהעידו בו ג' פעמים ואפ' ביום אחד, דאם ריחק נגיחותיו חייב קירב לא כל שכן {ואין ללמוד מזבה ששם יש רבוי מיוחד}. ותם שיהיו התינוקות ממשמשים בו ואינו נוגח.</p><p dir=""rtl"">ר' יוסי סבר במועד כר' יהודה ובתם כר&quot;מ, וכן נקט להלכה רב נחמן בשם רב אדא בר אהבה.</p>"	בבא קמא כג:		
