#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"סא. מנין לפסח שפסול שלא למנויו ושלא לאוכליו?<p dir=""rtl"">מנין שפסול דוקא בשחיטה?</p>"	"שלא למנויו - &quot;במכסת&quot; מכאן שצריך לשחוט למנויו, מדשנה עליו הכתוב &quot;תכוסו&quot; ש&quot;מ לעיכובא.<p dir=""rtl"">שלא לאוכליו, הינו חולה זקן וערל - מדכתיב &quot;איש לפי אכלו תוכוסו&quot; הוקש לשלא למנויו</p><p dir=""rtl"">ופוסל דוקא בשחיטה לרבי &quot;תוכוסו&quot; לשון סורסי, כוס הינו לשחוט (לת&quot;ק נלמד מדסמיך ליה ושחטו אותו &lt;רש&quot;י ע&quot;ב&gt;).</p>"	פסחים סא.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סא: שחטו למולין על מנת שיתכפרו בו ערלים בזריקה האם פסל, ובמאי פליגי (ומה הדין מקצת ערלים בשחיטה ובזריקה)?	"רב חסדא אמר פסול, רבה אמר כשר.<p dir=""rtl"">סתמא דגמרא הבינה שנחלקו האם יש מחשבת ערלים בזריקה, ושניהם דרשו &quot;כל ערל לא יאכל בו&quot; אבל מקצת ערלה לא פוסלת וזה קאי על שחיטה, לרבה כתיב &quot;זאת&quot; לרבות שבזריקה אפ' כולה ערלה לא פוסל שזריקה קלה משחיטה דאין מחשבת אוכלים בזריקה, לרב חסדא אדרבה בזריקה אפ' מקצת ערלים פוסל שזריקה חמורה שבה נקבע הפיגול.</p><p dir=""rtl"">רב אשי הקשה שיתכן לדרוש &quot;כל ערל&quot; כל שהוא ערלה ואתיה &quot;זאת&quot; ללמד דוקא כולה ערלה והכל קאי בין בשחיטה בין בזריקה, לכן פ' שנחלקו בקרא שלא לשמו דכתיב &quot;ונרצה לו לכפר עליו&quot; עליו ולא על חבירו דומיא דידיה דבר כפרה, לרבה ערלים אינן בני כפרה, לרב חסדא הם בני כפרה הואיל ואם ימול יהיה ראוי נקרא בר כפרה.</p>"	פסחים סא:		
