#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה אין אשה יוצאת בחוטין ורצועות בראשה?	"מפני שצריכה להסירם בשעת טבילה וחיישינן שמא אתי לאתויי ד&quot;א ברה&quot;ר [בין בשעת הליכה לבית הטבילה בין בשעת חזרתה (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ב&#x27;)], וגזרו על כל נשים אפי&#x27; על בתולה וזקינה מפני לא פלוג (מ&quot;ב ס&quot;ק ב&#x27;) [וגם מפני שגזרו אף מפני טבילה לטהרות (אג&quot;מ או&quot;ח ח&quot;ה סי&#x27; י&quot;ח)]"	סימן שג סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הם קלועות בשערה?	"תוס&#x27; ס&quot;ל דכיון דיש איסור לסתור הקליעה ליכא למיחש שיסירם ומותר לצאת, אבל רש&quot;י ס&quot;ל דאפי&#x27; בקלועות אסור, וביאר הט&quot;ז (ס&quot;ק א&#x27;) דחיישינן שמא תסתור הקליעה ע&quot;י עכו&quot;ם (מ&quot;ב ס&quot;ק ד&#x27;) [והשיגו עליו האחרונים (תוספת שבת, גר&quot;ז בקו&quot;א ס&quot;ק א&#x27;, ערוה&quot;ש סעי&#x27; ג&#x27;) דהרי אפשר מבעוד יום להסיר הקליעה וא&quot;כ אין היתר באמירה לעכו&quot;ם, ואין לומר דחיישינן שמא תשכח שצריכה לטבול דא&quot;כ אף לתוס&#x27; יהא אסור בקליעה שמא תשכח], והמג&quot;א (ס&quot;ק ג&#x27;) הביא תירוצו של הב&quot;ח דחיישינן שמא תרפה הקליעה ואז אפשר לה לשמוט הרצועות מתוך הקליעה בלא סתירה [אכן, אנן קיי&quot;ל ביו&quot;ד סי&#x27; קצ&quot;ח סעי&#x27; ט&#x27; דלא מהני שתרפה (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ג&#x27;)]."	סימן שג סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בחוטין ארוגים 1) נקיים 2) מטונפים או מוזהבים?	"1) איתא בגמ&#x27; דמותר לצאת בהם כיון שהמים נכנסין בהם ואין צריכים להסירם, אמנם מבואר ביו&quot;ד (סי&#x27; רצ&quot;ח) בשם הראב&quot;ד דזהו דוקא באריגה שהוא חלול שהמים נכנסים בו (ב&quot;י, מג&quot;א ס&quot;ק ד&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ה&#x27;) 2) איתא בגמ&#x27; לחד לשון אם החוטין טניפן אסור לצאת בהם מפני שהיא מקפדת לטבול בהם ומסירם [ופי&#x27; רש&quot;י דהם מטונפים מטיט והמים ממחין הטיט ויורד על בשרה ותתלכלך, והרא&quot;ש פי&#x27; שהחוטין מוזהבים מיטנפים מחמת המים], ויש עוד טעם מרבותיו של רש&quot;י דכיון שהיא מקפדת בהם ממילא הם חוצצים אע&quot;פ שהם ארוגים (ב&quot;י, מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;) [ובדעת הרמ&quot;א, הקשה הגר&quot;א סתירה דכאן פירש כרש&quot;י והרא&quot;ש, וביו&quot;ד (סי&#x27; קצ&quot;ח סעי&#x27; ד&#x27;) פי&#x27; כרבותיו של רש&quot;י, והמג&quot;א (ס&quot;ק ה&#x27;) דחק לפרש הרמ&quot;א כאן נמי כרבותיו של רש&quot;י אבל אינו משמע כן (שעה&quot;צ ס&quot;ק ד&#x27;)], ולמעשה הרמב&quot;ם פסק כלישנא קמא בגמ&#x27; ומותר אפי&#x27; בטניפן [דס&quot;ל דאזלינן לקולא במילתא דרבנן, ועוד רב נמי ס&quot;ל דמותר (ב&quot;י)], וכן סתם המחבר, אבל הרמ&quot;א פסק כלישנא בתרא דגזרו בטניפן"	סימן שג סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה מותר לאשה לצאת בשאר מלבושים?	"כתבו תוס&#x27; (שבת נ&quot;ז ע&quot;א) דלא גזרו אלא על דברים קטנים שאפי&#x27; בחול לפעמים אוחזת בידה אבל לא גזרו על דברים שהם עיקר מלבושים (מג&quot;א ס&quot;ק א&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ג&#x27;)"	סימן שג סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו הלימוד זכות לנשים שנוהגות לצאת בכמה דברים בשערותיהם?	"כתב ארחות חיים להרא&quot;ה (סי&#x27; רס&quot;א) דכל הגזירה דטבילה היתה בזמנם דטבלו בנהרות אבל בזה&quot;ז שטובלות בתוך מקואות שבתוך הבית לית לן בה, וכ&quot;כ הכל בו (סי&#x27; ל&quot;א), ונוהגין להקל (שש&quot;כ פי&quot;ח הע&#x27; נ&quot;ה, ארחות שבת פכ&quot;ח הע&#x27; רצ&quot;ז), דלא ככה&quot;ח (ס&quot;ק ג&#x27;) דכתב דמסתימת הפוסקים משמע שאין לחלק"	סימן שג סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לאשה לצאת בחוטין על צוארה, אם הם 1) רפויים 2) מהודקים [כדי שתראה בעלת בשר]?	"1) כן, דאינם חוצצים בטבילה [ולא חיישינן דלמא שלפא ומחויא דהם אינם תכשיטין של חידוש (תוס&#x27; נ&quot;ז ע&quot;ב, ט&quot;ז ס&quot;ק ד&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ז&#x27;), ודלא כרמב&quot;ן דס&quot;ל דדבר שדרכו להיות מהודק אסור אפי&#x27; ברפוי משום לא פלוג] 2) לא מפני שהם חוצצים שהם רחבים ולא חונקים אותה כשהם מהודקים [וממילא אסור אפי&#x27; אם איננה תכשיט (ב&quot;ח, שעה&quot;צ ס&quot;ק ח&#x27;)], אבל אין בו חשש דלמא שלפא ומחויא דאז לא תראה כבעלת בשר (מ&quot;ב ס&quot;ק ח&#x27;) [דלא כהערוה&quot;ש (סעי&#x27; ה&#x27;) דחושש נמי דלמא שלפא ומחויא אם הוא חשוב ומצוייר {וצ&quot;ע מתוס&#x27; שבת (נ&quot;ז ע&quot;ב)}]"	סימן שג סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו החילוק בין טוטופת ושרביטין?	שניהם כמין ציץ ואסורה לצאת בהם, הטוטפת הולכת מאוזן לאוזן והשרביטין אינו מגיע אלא עד לחיים ותולה לה על לחייה מכאן ומכאן	סימן שג סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הם תפורים לשבכה?	"אז לא חיישינן דלמא שלפא ומחויא דהיא לא תגלה ראשה ברה&quot;ר, אבל כתב הרמ&quot;א בשם האו&quot;ז דאם היא בתולה שאין לה איסור גילוי ראש אסורה [אבל המחבר ס&quot;ל דאמרינן לא פלוג אפי&#x27; לקולא (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ו&#x27;) {וכן ראינו לעיל (סי&#x27; י&quot;ג) לא פלוג לקולה}]"	סימן שג סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הם רק קשורים לשבכה?	כתב הטור דמותר כמו תפורים (ביה&quot;ל ד&quot;ה והוא)	סימן שג סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו 1) כיפה של צמר 2) איצטמכא?	"1) אסורה לצאת בה, לפי רש&quot;י היא כיפה ככובע שתחת השבכה, להרי&quot;ף והטור היא חוטי צמר רחב ב&#x27; אצבעות כציץ [והיא תכשיט וחיישינן דלמא שלפא ומחויא (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ב)] 2) אסורה לצאת בה, לפי רש&quot;י היא מונעת השערות מלצאת, לפי הר&quot;ח והרי&quot;ף והטור היא מטלית שתולין בו חוטין צבעונים ותולה בו לכלה להפריח ממנה זבובים שהיא מתביישת לגרשו, וכיון שאינו תכשיט או מלבוש הוי משוי (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ג) [וכתב השעה&quot;צ (ס&quot;ק י&#x27;) דאינו משוי גמור, וכן מבואר ממה שמותר לצאת בה לחצר שאינה מעורבת] {וצ&quot;ל דאין זה כקמיע מומחה דאין זה דרכו של כל בני אדם אלא לכלות בלבד}, ולפי הערוך הוא חתיכת בגד מוזהב וקבועין בה אבנים טובות ואסור משום דלמא שלפא ומחויא (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ז&#x27;)"	סימן שג סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בעיר של זהב?	לרש&quot;י היא תכשיט עגול שמציירין עליו כמין עיר ומחברין אותה למלבוש, ולר&quot;ת היא כעין עטרה לראש, ואסורה לצאת בה [ואע&quot;פ שרק נשים חשובות יוצאות בו, אפ&quot;ה חיישינן דלמא שלפא ומחויא כיון שהיא תכשיט חשובה טפי (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ד)]	סימן שג סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בכלילא?	"יש כלילא דאניסכא [חתיכות של זהב חרוזות בחוט], ויש כלילא דארוקתא [חתיכות של זהב תפורות על מטלית], לחד לשון בגמ&#x27; דאניסכא לכו&quot;ע אסור ודארוקתא לרב אסור ולשמואל מותר, ולרב אשי דארוקתא לכו&quot;ע מותר ודאניסכא לרב אסור ולשמואל מותר, וקיי&quot;ל כרב אשי דארוקתא מותר אבל יש מח&#x27; ראשונים אי קיי&quot;ל כרב או כשמואל באניסכא, הרא&quot;ש והטור פסקו כרב דאסור והרי&quot;ף והרמב&quot;ם פסקו כשמואל דמותר (ב&quot;י), ולהלכה השו&quot;ע מקיל כהרי&quot;ף והרמב&quot;ם, אבל הביה&quot;ל (ד&quot;ה בין) הביא מכמה ראשונים שמחמירים, ומסיק דיש להסתפק אם יכול להקל באניסכא."	סימן שג סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה לא חיישינן בכלילא דלמא שלפא ומחויא?	"רק אשה חשובה דרכה לצאת בה והיא לא שלפא ומחויא [אבל בשאר תכשיטין שכל נשים לובשות אסורה אף לאשה חשובה מפני לא פלוג [משא&quot;כ באיסור קריאה לאור הנר התירו לאדם חשוב ולא אמרו לא פלוג, ועי&#x27; שלחן שלמה (ס&quot;ק ב&#x27;) שביאר החילוק]] (מ&quot;ב ס&quot;ק ט&quot;ז)"	סימן שג סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו החילוק בין טוטפת וכלילא?	טוטפת מונח על פדחתה ויכולה לקושרה לשבכה, אבל הכלילא יש לה רצועות וקושרה בפנ&quot;ע (ב&quot;י)	סימן שג סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בדסוקיא?	היא חתיכת בגד, אם יש עליה רצועות מותר לצאת בה, ואם אין בה רצועות אסור שמא יפול ואתי לאתויי (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ז)	סימן שג סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לצאת בקטלא שמצוייר בזהב?	"נעשית כדי שלא תפול על בגדיה מה שהיא אוכלת, ואסור לצאת בה דלמא שלפא ומחויא (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ח) {ומכאן משמע דבעצם מקרי מלבוש אע&quot;פ שהוא להאצולי טינוף מעל בגדיה, וצריך לומר דהוי מלבוש גמור, ואינו דומה להפרמי לפי&#x27; הערוך (שבת ס&quot;ו ע&quot;ב) שקושרים הזקנים בגד על פיהם למען רירם, וצ&quot;ל דהתם שאני דהוא לצורך חולה, והוי כמו כיס של זב או מוך של נדה דאסור, ונראה דאסור להוציא תינוק עם bib דאין זה מלבוש גמור כמו הקטלא לאשה, והא ראיה דאין עושין בגדים אלו משל זהב [וע&quot;ע בפסק&quot;ת (אות ג&#x27;) דמקיל], וצ&quot;ע}"	סימן שג סעיף ז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לצאת 1) בנזמי אף 2) בנזמי אוזן?	"1) אסור דלמא שלפא ומחויא 2) בעצם יהא אסור כמו נזמי אף, אבל במקום שנוהגות נשים לכסות את אזניהן יש טירחא לשלפם ומותר (רמ&quot;א) [וע&quot;ע בביה&quot;ל לקמן (סעי&#x27; כ&#x27;, ד&quot;ה אבל) דהביא גירסא אחרת ברש&quot;י דטעם ההיתר הוא מפני שהם מהודקים היטב]"	סימן שג סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אשה יוצאת במחט 1) נקובה 2) שאינה נקובה ואינה תכשיט 3) שאינה נקובה והוי תכשיט? (מעמדת קישוריה/אינה מעמדת קישוריה)	"♦ עיין תרשים בסוף הספר על סי' ש""א ♦<br><img src=""paste-2fb2965d88b7ab246ecc4e7e0a2cd0b5a84e6987.jpg"">"	סימן שג סעיף ט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בטבעת 1) שיש עליה חותם 2) שאין עליה חותם?	1) חייבת חטאת דדרכה להוציאה על אצבעה להצניע בקופסא 2) אסור שמא שלפא ומחויא	סימן שג סעיף י		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו כולייר?	"1) רש&quot;י פי&#x27; נושק&quot;א שקושרת בה מפתחי החלוק&lt;br&gt;2) ר&quot;ת פי&#x27; רדיד [שהוא כעין צעיף (ב&quot;ח)]&lt;br&gt;3) הערוך פי&#x27; כעין עטרה&lt;br&gt;[והשו&quot;ע פסק כרש&quot;י]"	סימן שג סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם היא יוצאה בכולייר?	"מבואר במתני&#x27; דהיא חייבת, והקשו תוס&#x27; (ב&quot;ב קנ&quot;ו ע&quot;ב) על רש&quot;י למה חייבת בזה, ותי&#x27; הדרכ&quot;מ (ס&quot;ק ג&#x27;) דכוונת רש&quot;י הוא דדרכה לקשור מפתחי החלוק אבל כאן מיירי כשאינה קשורה והיא יוצאת בה כדי להראות עושר ועל כן הוי משוי (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ט) [והערוה&quot;ש (סעי&#x27; ט&quot;ו) פי&#x27; דצ&quot;ל אפי&#x27; אם תסירה לא תפתח חלוקה], אבל אם היא מקושרת לא מיבעיא לפי רש&quot;י דאינו חושש דלמא שלפא ומחויא במחט שמעמדת קישוריה ה&quot;נ מותרת אלא אפי&#x27; לתוס&#x27; דחושש היינו דוקא התם בשערות אבל לגבי הכולייר מבואר בתוס&#x27; (ב&quot;ב שם) דאינו חושש דלמא שלפא ומחויא ומגלה בשרה (ביה&quot;ל ד&quot;ה לא)"	סימן שג סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בכובלת של בשמים?	קיי&quot;ל כחכמים דחיישינן דלמא שלפא ומחויא, ואם אין בה שום בשמים חייב משום משוי (ביה&quot;ל ד&quot;ה שקשור) {וצ&quot;ל דאין דרכה לצאת בכלי לבד אע&quot;פ שיש בה ריח טוב}	סימן שג סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם יש יש לה שן תותבת?	"בשל זהב אסורה לצאת שמא מבזו לה ושקלו ליה וממטיא א&quot;נ דלמא שלפא ומחויא (ב&#x27; פשטים ברש&quot;י), אבל של כסף או של אדם מותרת לצאת, והאידנא הרופאים עושים שינים מעצמות ונראין ממש כשינים טבעים (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ט&quot;ז) {ועוד, בזמנינו הם מחוברים היטב בפה (אור לציון ח&quot;ב פכ&quot;ג אות י&#x27;)}"	סימן שג סעיף יב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לצאת 1) במנעל קרוע 2) במנעל חדש 3) בגד חדש?	"1) אסור לאשה דמחכו לה ואתי לאתויי [ובזמנינו שאינם הולכים יחף לא חיישינן בין במנעל קרוע בין במנעל חדש (קצות השלחן סי&#x27; קט&quot;ו ס&quot;ק מ&quot;ו)], אבל מותר לאיש שאינו מקפיד [וכן ברוב דברים האיש אינו חושש מפני הלעג חוץ ממנעל יחידי (ערוה&quot;ש סעי&#x27; י&quot;ז)] 2) אסור לאשה שמא לא יבא למדתה אלא אם נסתה מבעוד יום [אפי&#x27; שעה אחת (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ג)], אבל מותר לאיש מותר שאינו מקפיד 3) מותר אפי&#x27; לאשה דלא חיישינן דילמא שלפא בגדים גמורים (רמ&quot;א)"	סימן שג סעיף יג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותרת לצאת בחוטי שער 1) ילדה בילדה או זקינה בזקינה 2) זקינה בילדה 3) ילדה בזקינה?	"1) כן כשהם מהודקים, בין שערה דידה בין שערה דאחרת בין שערה דבהמה [ולא אמרינן דמאוס הוא ואתי לשלפא (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ז)], ולא דמי לפאה נכרית דאסור דהתם תכשיט הוא משא&quot;כ חוטים אלו אינם תכשיט (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ו), ולא דמי לחוטי צמר ופשתן דאסור (בסעי&#x27; א&#x27;) דהתם חייצי משא&quot;כ שער ע&quot;ג שער אינו חוצץ (שעה&quot;צ ס&quot;ק ל&quot;ב) 2) אסור, לרוב ראשונים משום דמכחו עלה ואתיא לאשלופי, ולפי הרמב&quot;ם משום דשלפא לאחויי 3) לרוב ראשונים כ&quot;ש דאסור דגנאי הוא לה ויש לחוש דלמא מחכו עלה ואתיא לאשלופי, אבל לפי הרמב&quot;ם מותר דלא חיישינן דלמא שלפא ומחויי [ולפי הרמב&quot;ם תני בברייתא שקר משום איידי (ב&quot;י)]"	סימן שג סעיף יד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לאשה לצאת בחול בפאה נכרית?	"כתב הדרכ&quot;מ (ס&quot;ק ו&#x27;) ופרישה (ס&quot;ק י&quot;ט) בשם השלטי גיבורים דמותר לצאת בפאה נכרית אפי&#x27; בשערות שלה דאין שער באשה ערוה אלא דוקא שערותיה המדובקים בבשרה אבל לא בתלושין עשויות לכסות שערותיה האחרות אע&quot;ג דעבדה לקישוט שתהא נראית בעלת שער."	סימן שג סעיף יד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו חומרתא דקטיפתא?	"קשר שלא תשלוט עליה עין הרע, ומותר לאשה לצאת בה דבזמנם היה כקמיע מומחה (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ט) [והקשה השעה&quot;צ (ס&quot;ק ל&quot;ה) לפי תוס&#x27; אינו קמיע מומחה עד שאותה אגרת מהני ג&#x27; פעמים, וה&quot;ה בסממנים צריך לאיתמחי ג&#x27; פעמים {ויש לחלק בין דבר קמיע סגולי לקמיע טבעי א&quot;נ י&quot;ל דדוקא בקמיע ע&quot;י כתיבה תלוי בכל אגרת ואגרת משא&quot;כ בסממנים שאינו בא מחמת הכתיבה אלא מחמת הסממנים עצמם}, והדברות משה (סי&#x27; נ&quot;ג הע&#x27; ג&#x27;) רצה לפרש דרק בדבר שיכול להיות קמיע מומחה אסור לצאת בקמיע שאינה מומחה אבל קמיע זו דהוי שלא תשלוט עין הרע א&quot;א לעשותה מומחה וא&quot;כ לעולם מותר לצאת בה, ולפי&quot;ז יהא מותר לצאת ב-red string]"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם יוצאת במוך 1) באזנה 2) בסנדלה ומנעלה 3) לנדתה?	"1) כן [ועשוי לבלוע הליחה של צואת האוזן (מ&quot;ב ס&quot;ק מ&quot;א)], וכתב הרא&quot;ש דדוקא קשור מהודק [והמהרש&quot;ג (ח&quot;ב סי&#x27; קכ&quot;ו) מקיל במהודק לחוד, וצ&quot;ע דמבואר בגמ&#x27; דיש מושג מהודק ויש מושג מקושר, והשש&quot;כ (פי&quot;ח סעי&#x27; כ&#x27;) מקיל במהודק לחוד דבזה&quot;ז הוי מאוס ודומה למוך לנדתה] 2) כן, ודוקא באופן שאין חשש שיפול [שלהם קשור ולפי הרי&quot;ף אף מהודק (מ&quot;ב ס&quot;ק מ&quot;ג, שעה&quot;צ ס&quot;ק ל&quot;ז), בשלנו אפי&#x27; סתם] 3) כן [באצולי צערה (רמ&quot;א)], ואפי&#x27; אם אינו קשור דלא חיישינן דלמא שקלא ומתיא מחמת מיאוסו אפי&#x27; אם יש לה בית יד [ואע&quot;פ שהב&quot;י הביא צד דאסור ליתן המוך לכתחילה משום נראה כמערים מ&quot;מ אינו מוזכר בתוס&#x27;, ולהלכה המ&quot;ב אינו חושש לזה אפי&#x27; בסנדלה כ&quot;ש בנדתה]"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר ליתן דברים אלו לכתחילה לתוך מנעלו בשבת?	"לפי פירוש ב&#x27; בתוס&#x27; (שבת ס&quot;ד ע&quot;ב) אסור מפני שנראה כמערמת להוציא המוך, אבל מהרמב&quot;ם ורבינו ירוחם משמע דמותר (ב&quot;י), והדרכ&quot;מ (ס&quot;ק ה&#x27;) הביא הכלבו דמסתפק אם מותר ליתן קש לכתחילה לתוך המנעל (מג&quot;א ס&quot;ק י&#x27;), והמ&quot;ב (ס&quot;ק מ&quot;ח - מ&quot;ט) הכריע להקל במוך דמוכחא מילתא דצריכה לכך אבל נכון להחמיר בתבן."	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בגרגיר מלח?	"מותרת לצאת בה לחולי השינים (מ&quot;ב ס&quot;ק מ&quot;ז) אבל אין נותנין בה לכתחילה לפיה משום רפואה דשחיקת סממנים א&quot;נ משום דנראה כמערמת להוציאה (ב&#x27; פשטים בתוס&#x27; ס&quot;ד ע&quot;ב, מ&quot;ב ס&quot;ק מ&quot;ט)"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בפלפל?	"מותרת לצאת בה לריח הפה, והסמ&quot;ג מסתפק אם מותרת ליתן בה בפיה לכתחילה (טור), והמ&quot;ב (ס&quot;ק מ&quot;ח) סותם לאיסור [ולפי רבינו פור&quot;ת דאוסר משום רפואה צ&quot;ע דמבואר לקמן (סי&#x27; שכ&quot;ח סעי&#x27; ל&quot;ו) דריח הפה לית ביה משום רפואה, וכן הקשה רע&quot;א, ובספר חשב ואפוד רצה לחלק בין דבר שמכסה הריח רע לדבר שהורג המקור לריח רע, אבל הקשה ר&quot;י באק דהמחבר כאן כתב בושם, וזה ודאי רק מכסה הריח רע ולפי הרב פור&quot;ת למה אסור משום רפואה, וצ&quot;ל שהרב פור&quot;ת ס&quot;ל כצד אחד בהסמ&quot;ג דפלפל אינו אסור כלל, והא דאמרינן דאין נותנין בה לכתחילה לתוך פיה קאי דוקא על גרגיר מלח דהוי רפואה לחולי השינים, אולם המ&quot;ב צ&quot;ע דהביא הרב פור&quot;ת דאסור משום רפואה וגם כתב דאסור ליתן הפלפל לכתחילה לתוך פיה]"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם דברים אלו נפלו ממנה?	"כל דברים שמותרים ליתן לכתחילה בודאי מותרים להחזיר, אבל דברים האסורים לכתחילה אם נפלו ע&quot;ג קרקע אסור להחזירם, ואם נפלו על הכלי אז תלוי בב&#x27; פשטים בתוס&#x27;, דלפי&#x27; ראשון דהוא מטעם רפואה הרי מבואר בעירובין (ק&quot;ב ע&quot;ב) דכל זמן שנפל על הכלי מותר להחזירו אבל לפי&#x27; שני בתוס&#x27; דהוא מטעם נראה כמערמת אסור אפי&#x27; אם נפל על הכלי (מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק נ&#x27;), ולמעשה הכריע השעה&quot;צ (ס&quot;ק מ&quot;ד) דבזה&quot;ז שאין לנו רה&quot;ר יש לסמוך על הטעם דרפואה ולהקל כשנפל ע&quot;ג כלי."	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותרת לצאת בבתי שוקיים?	"כן, ואע&quot;פ שיש להם משיחה שאינה קשורה [וה&quot;ה ברצועה שאינה קשורה (מ&quot;ב ס&quot;ק נ&quot;ב)] דלא חיישינן שמא ישתלשלו למטה (טור), והוסיף המ&quot;ב (ס&quot;ק נ&quot;א) דאפי&#x27; אם המשיחה דבר נוי אפ&quot;ה לא חיישינן דלמא שלפא ומחויא דהוי לצורך המלבוש {וצ&quot;ב קצת כיון שאינה קשורה איך הוא לצורך המלבוש, והערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ט) כתב דאינה קשורה תמידית להשוקיים, משמע דודאי יש בה קשר כל דהו, ור&quot;י באק פי&#x27; דהוי כמו אבנט על מכנסים דאינה קשורה להבתי שוקיים אבל מעמידין אותם שלא ישתלשלו למטה}"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אשה יוצאת באצעדה על 1) רגלה 2) זרועה?	"1) כן, וביאר המג&quot;א (ס&quot;ק י&quot;ב, ע&quot;פ הגהת יד אפרים ועוד אחרונים) דלפי תוס&#x27; (לגבי בירית) מותר מפני שאינו תכשיט אלא דבר של צניעות, ולפי רש&quot;י מותר אע&quot;פ שהוא תכשיט מ&quot;מ לא שלפא ומחויא מפני צניעות, והביה&quot;ל (ד&quot;ה ויוצאה) הקשה על המג&quot;א דכאן סתם השו&quot;ע כפירוש תוס&#x27; דבדבר של תכשיט יש חשש דלמא שלפא ומחויא אפי&#x27; במקום צניעות ולעיל לגבי מחט ס&quot;ל להב&quot;י כרש&quot;י דאפי&#x27; בתכשיט לא חיישינן דלא שלפא ומחויא לגלות שערותיה, ועוד הקשה דאצעדה משמע דהוא תכשיט ואינו דומה לבירית דקמיירי תוס&#x27; דאינו תכשיט ואינו כלי לקבל טומאה, אלא פירש הביה&quot;ל ע&quot;פ הפמ&quot;ג דודאי הוי תכשיט אלא שהוא דבוק לבשרה ופשוט דלא תגלה שוקה לשלפא ולאחויא 2) הרמב&quot;ם ס&quot;ל דמותר, אבל המגיד משנה הביא שרש&quot;י ס&quot;ל דאסור, והמג&quot;א ביאר ע&quot;פ שיטתו דהרמב&quot;ם ס&quot;ל כתוס&#x27; דאינו תכשיט כלל אבל רש&quot;י ס&quot;ל דהוי תכשיט ודוקא על שוקה לא שלפא ומחויא אבל בזרועה יש חשש, אולם הביה&quot;ל כבר השיג על המג&quot;א וביאר באופן אחר, דלכו&quot;ע הוי תכשיט ולא פליגי אלא אי חיישינן שתגלה בשר זרועה לשלפא [ולגבי שיטת רש&quot;י, הביה&quot;ל (ד&quot;ה ויש) מסתפק מקצה אל הקצה, דרש&quot;י מיירי בבירית שעל בתי שוקיים, אבל כשהוא על בשרה יתכן דאפי&#x27; רש&quot;י מודה דאסור אפי&#x27; בזרועה, אבל מצד שני דלמא רש&quot;י ס&quot;ל דאסור אפי&#x27; על שוקה דאפשר לה לשלפא שלא בפני בני אדם ומחוי, וכ&quot;כ הגר&quot;א כצד השני דלא כהמגיד משנה]"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באיזה חלק שברגלה וזרועה קמיירי?	"{תנן באהלות (ספ&quot;א) דשוק הוי חלק התחתון וזרוע הוי חלק העליון ויכול לפרש כמו כן כאן, אבל כפשוטו משמע דמיירי במקומות השוות, והחזו&quot;א פי&#x27; דמיירי בחלק העליון, אכן מבואר מהביה&quot;ל דמיירי בחלק התחתון דכתב בדעת רש&quot;י כשהוא ע&quot;ג בגדה יש לחוש שמא יפלו ואי אמרת דמיירי בחלק העליון תיפוק ליה דרואה בגדה בחלק העליון אלא על כרחך מיירי בחלק התחתון (ועי&#x27; בתוס&#x27; ישנים יומא ע&quot;א ע&quot;ב דלשון תורה לחוד ולשון חכמים לחוד לגבי שוק)}"	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לצאת בקרטון בתוך הכובע לחזקו לראשו?	כן, שהוא לצורך לבישה ואין חשש שמא יפלו וגם אינו נראה כאילו הוא מערים להביאו (פסק&quot;ת אות י&quot;א)	סימן שג סעיף טו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותרת להתיר דברים אלו כשהיא עומדת ברה&quot;ר?	"כל דבר שמותרת לה לצאת מותרת לה להתיר ברה&quot;ר, וביארו תוס&#x27; (שבת נ&quot;ז ע&quot;א) דאין מקום לגזור ממ&quot;נ, אם היא זוכרת דהיא שבת לא ילך ד&#x27; אמות עמהם בידה ואם היא שוכחת דהיא שבת לא תזכור האיסור להתיר דברים אלו [דאין דרכה לעמוד ברה&quot;ר זמן הרבה בדברים בידה] (מ&quot;ב ס&quot;ק נ&quot;ה)"	סימן שג סעיף טז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר להביא מפתח בחצר מעורבת 1) בידו 2) בחגורתו?	"1) מותר, דלא גזרו להביא דברים בידו בבית ובחצר מעורבת 2) לפי הרמב&quot;ן ודעימיה דמחמירים בסעי&#x27; י&quot;ח אפי&#x27; בחצר מעורבת ובבית ה&quot;נ מחמירים שלא להביא מפתח בחגורתו דרך מלבוש דלמא ישכח ויצא אף לרה&quot;ר (ב&quot;י, מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;ג, מ&quot;ב ס&quot;ק נ&quot;ז)"	סימן שג סעיף יז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו הדין לגבי 1) כבול ופאה נכרית 2) שאר תכשיטין, בזה&quot;ז?	"1) התירו לצאת אפי&#x27; בחצר שאינה מעורבת כדי שאשה לא תתגנה על בעלה [וה&quot;ה שהתירו האיצטמא (מ&quot;ב ס&quot;ק נ&quot;ט), ומכאן הוכיח השעה&quot;צ לעיל (ס&quot;ק י&#x27;) דאינו משוי גמור אלא הוי כעין תכשיט והקילו כדי שלא תתגנה על בעלה] [ומבואר מפמ&quot;ג וגר&quot;א דאפי&#x27; להרמב&quot;ן ודעימיה דמחמירין בשאר תכשיטין מודו להקל בכבול ופאה נכרית בחצר שאינה מעורבת (שעה&quot;צ ס&quot;ק נ&quot;ג)], ופאה נכרית בזמנינו מותר אפי&#x27; ברה&quot;ר דהוי מלבוש גמור (שש&quot;כ פי&quot;ח הע&#x27; ל&quot;ז) 2) רב ס&quot;ל דאסור לצאת לחצר בשאר תכשיטין ור&#x27; ענני בר ששון משמיה דר&#x27; ישמעאל ס&quot;ל דכל תכשיטין הוו ככבול, והרמב&quot;ם פסק כרב ופירש דמיירי דוקא בחצר שאינה מעורבת אבל לחצר מעורבת ובית הכל מותר, והרמב&quot;ן ורשב&quot;א ור&quot;ן ג&quot;כ ס&quot;ל כרב אלא דפירשו דמיירי אפי&#x27; בחצר מעורבת ובית דחיישינן שמא תצא דאין דרך לפשוט תכשיטין כשיצא חוץ לבית, ותוס&#x27; פסקו כר&#x27; ענני בר ששון ופירשו דמותר אפי&#x27; לחצר שאינה מעורבת, ולפי&quot;ז מותר לנשים לצאת לרה&quot;ר בזמנינו דדינו ככרמלית [והא דראינו בפרק כל כתבי (ק&quot;כ ע&quot;א) דכרמלית חמיר טפי מחצר שאינה מעורבת היינו בזמנם שהיה להם רה&quot;ר גמורה וגזרו על כרמלית משום רה&quot;ר אבל בזמנינו שאין לנו רה&quot;ר גמורה אין להחמיר בכרמלית כ&quot;כ (רבינו ברוך בספר התרומה) {ויש לעיין בזמנינו דלפי האג&quot;מ יש לנו רה&quot;ר גמורה}], ועוד הביא רבינו שמשון בשם רבינו שר שלום עוד סברא להקל דנשי דידן אין רגילות להראות תכשיטיהן וטבעותיהן, ותוס&#x27; מסיימו משום מוטב שיהיו שוגגין ואל יהיו מזידין. להלכה, המחבר והרמ&quot;א הביאו כל הסברות, ואע&quot;פ שהדרכ&quot;מ (ס&quot;ק ז&#x27;*) כתב דראוי לחוש לדברי הרמב&quot;ן ודעימיה [וכן מחמיר הגר&quot;ז (סעי&#x27; כ&quot;ג) ורשז&quot;א (שש&quot;כ פי&quot;ח הע&#x27; קע&quot;ו), וכן הגר&quot;א במעשה רב (אות קמ&quot;א) לא היה מניח שום דבר בכיסו אפי&#x27; בביתו], מ&quot;מ הגר&quot;א מצדד כדעה ראשונה (מ&quot;ב ס&quot;ק ס&quot;א), וכ&quot;כ השעה&quot;צ (ס&quot;ק נ&quot;ה) דבודאי יש לסמוך אדעה ראשונה דהיא דעה סתמית. אמנם, לגבי ההיתרים לצאת חוץ לבית וחצר מעורבת משמע מסוף המחבר דיש מקום להחמיר וכמ&quot;ש הביה&quot;ל (ד&quot;ה כי) דאין סומכין על היתרים אלו רק משום מוטב שיהיו שוגגין, וכ&quot;כ הקיצור שו&quot;ע (סי&#x27; פ&quot;ד סעי&#x27; ב&#x27;), אמנם הערוה&quot;ש (סעי&#x27; כ&quot;א - כ&quot;ב) כתב דחלילה לומר דאינו מותר אלא משום מוטב שיהיו שוגגין וכו&#x27;, ולא מספיק להתיר משום ליכא רה&quot;ר בזמנינו דהרי יש סוברים שיש לנו רה&quot;ר, ועוד בעיירות גדולות יש רה&quot;ר לכו&quot;ע, אלא העיקר היתר הוא דאין דרכן להראות תכשיטיהן כיון שיוצאות אף בחול, ועוד הוסיף הערוה&quot;ש עוד טעם דלא היו להם בתי כנסיות עם עזרת נשים ולא היו רואות זו את זו אלא לפרקים ולכן היה חשש גדול דלמא שלפא ומחויא משא&quot;כ בזה&quot;ז הולכות תדיר וברחוב ולבתי כנסיות ויכולות להראות תכשיטיה בבתיהן ובבתי כנסיות ואין דרכן לשלפי ברחוב, והרי אנו רואין בחוש שגם בחול וביו&quot;ט אין עושות כן ולמה נחוש בשבת, ומסיים דזהו היתר נכון וברור. [ואף החזו&quot;א היה מקיל לנשים במקום שאין עירוב (ארחות רבינו, מ&quot;ב דרשו)]"	סימן שג סעיף יח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בטבעות בזמנינו?	"כל זמן שיש עליהם חיוב חטאת בודאי יש איסור לצאת בהם לכרמלית אפי&#x27; בזה&quot;ז, אלא שיש סוברים דבזה&quot;ז נהגו אנשים ונשים לצאת בכל מיני טבעות בין שיש עליהם חותם בין שאין עליהם חותם ולעולם הוא נחשב כתכשיט [אבל בעל נפש יחמיר שלא לצאת חוץ לעירוב בשום טבעת (רע&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק ס&quot;ה)], ומ&quot;מ בתכשיט שאין להם צורך כ&quot;כ מסיים המחבר דעדיף שלא לצאת בהם שהנשים ישמעו לנו [ומכאן הוכיח הביה&quot;ל (ד&quot;ה כי) דהעיקר היתר לצאת הוי משום מוטב שיהיו שוגגין וכו&#x27;.] {וצ&quot;ע מש&quot;כ המ&quot;ב (ס&quot;ק ס&quot;ז) דמיירי במחט שאינו תכשיט דהרי מבואר בב&quot;י דמיירי בתכשיט, וכן משמע מהמחבר דכתב דכאן ישמעו לו (ועי&#x27; במ&quot;ב דרשו)}"	סימן שג סעיף יח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו שיטת המחבר לגבי רה&quot;ר בזמנינו?	"מבואר מסי&#x27; שמ&quot;ה דס&quot;ל דיש לנו רה&quot;ר בזמנינו, ועל כרחך כאן רק הביא די&quot;א דאין לנו רה&quot;ר בזמנינו [ודלא כהמג&quot;א דס&quot;ל דהמחבר ס&quot;ל דאין לנו רה&quot;ר בזמנינו (תוספת שבת)], והביה&quot;ל (ד&quot;ה והשתא) מסיים דלפי השיטה דאין לנו רה&quot;ר בזמנינו למה אין תוקעין שופר בשבת הרי לא שייך שמא יעבירנו."	סימן שג סעיף יח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתי צריכה אשה לייחד מחט שבור מערב שבת 1) במחט נקובה 2) במחט שאינה נקובה?	"1) אם ניטל חורה או עוקצה 2) לפי המחבר אם ניטל חודה או עוקצה [קשר עב בראשה] נתבטל שם כלי ממנו וצריך יחוד, אבל לפי המג&quot;א (ס&quot;ק ט&quot;ו) ס&quot;ל דלא נתבטל שם כלי ממחט שאינה נקובה עד שניטל שניהם ממנו ואפ&quot;ה מהני יחוד (מ&quot;ב ס&quot;ק ס&quot;ח) [ואע&quot;פ שאין דינו של המג&quot;א פשוט כ&quot;כ דיש סברא לומר דאם נשבר צד אחד לחוד דרכו לזרקו בין הגרוטאות, מ&quot;מ דינו של המג&quot;א מובא בהרבה אחרונים (שעה&quot;צ ס&quot;ק נ&quot;ו)] {ונראה לפרש דהמג&quot;א ס&quot;ל כהריטב&quot;א דביאר החילוק בין מחט ומחצלאות דהמחט הוי מוקצה דאינו חזי למלאכה ראשונה משא&quot;כ מחצלאות, וס&quot;ל דכל דבר שחזי למלאכתן ראשונה אינו מוקצה אע&quot;פ שדרכן לזורקן בין הגרוטאות משא&quot;כ המחבר ס&quot;ל דכל זמן שדרכן לזורקן בין הגרוטאות הוי מוקצה, ונראה למעשה שהמ&quot;ב מכריע כהמג&quot;א, ונמצא לפי&quot;ז יש מקום להקל בכל דברים חד פעמי שזורקים לאשפה בשבת שאינם מוקצים, אמנם מצאתי בב&quot;י לקמן (סי&#x27; ש&quot;י סעי&#x27; א&#x27;) דהביא הרמב&quot;ם ע&quot;פ המגיד משנה דס&quot;ל דאם דרכה לזורקה בין העצים הוי מוקצה אע&quot;פ שחזי למלאכה ראשונה, ועי&#x27; מש&quot;כ לקמן סי&#x27; ש&quot;ח סעי&#x27; י&quot;ב}"	סימן שג סעיף יט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לאשה לצאת בדבר בתוך אזנה כדי שלא יסתום הנקב?	"איתא בגמ&#x27; דמותרת לצאת בחוטין שאינן צבועים או בקיסמים [דדרכו בכך (רש&quot;י, מ&quot;ב ס&quot;ק ס&quot;ט) {ויש לפרש דמשמש הגוף שלא יסתמו הנקבים ואינו דומה לאצולי טינוף וכדומה דהם משמשים דברים חיצונים}] אבל אסור לצאת ברצועות צבועות [דלמא שלפא ומחויא]"	סימן שג סעיף כ		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאי שנא מנזמי אזנים דמותרות לצאת בהם?	"1) תוס&#x27; (שבת נ&quot;ט ע&quot;א) תרצו דקל יותר להוציא חוטין אלו ויש חשש דלמא שלפא ומחויא [ולפי&quot;ז אסור אפי&#x27; לנשואות, וביאר הביה&quot;ל (ד&quot;ה אבל) דהיה להם גירסא ברש&quot;י דטעם ההיתר דנזמי אזנים הוי מפני שהם מהודקים וקשה להוציאם, ולפיכך מחמירים בחוטין שיוצאים בקל]&lt;br&gt;2) המג&quot;א (ס&quot;ק ט&quot;ז) תי&#x27; דהכא מיירי בבתולות דאין דרכן לכסות אזניהן, וכמ&quot;ש הרמ&quot;א לעיל (סעי&#x27; ח&#x27;) דבמקום שמגלות האזנים אסורה לצאת אפי&#x27; בנזמי אזנים [ולפי&quot;ז מותר לנשואות, וס&quot;ל כגירסא ברש&quot;י בפנינו דטעם ההיתר דנזמי אזנים הוא מפני שאזניהם מכוסות ויש טירחא לשלפם (ביה&quot;ל שם)]"	סימן שג סעיף כ		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אשה יוצאת רעולה?	כן דזהו דרך מלבוש [היינו כל ראשה מעוטפת חוץ מפניה, ולרש&quot;י חוץ מעיניה (באר הגולה, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;א)]	סימן שג סעיף כא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אשה יוצאת פרופה 1) באגוז 2) באבן 3) במטבע?	"1) כן [ולא מיחזי כמכוין להוציאה דהכל יודעים שצריכה לדברים אלו משא&quot;כ כשנותנה לתוך פיה נראה כמערמת (תוס&#x27; ס&quot;ד ע&quot;ב, מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;ז, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ב)] 2) כן אם ייחדה לכך [באבן עגולה שעומד לכך סגי ביחוד לשבת אחת, באבן שאינו עומד לכך בעי יחוד לעולם א&quot;נ פרפה עליו מבעוד יום (רע&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ג), וע&quot;ע במ&quot;ב לקמן (סי&#x27; ש&quot;ח ס&quot;ק צ&quot;ז) דכתב דאפי&#x27; אם עומד לכך אין לסמוך על יחוד לשבת אחת אלא במקום צורך דלכתחילה יש לחוש להרשב&quot;א דס&quot;ל דלעולם בעי יחוד לעולם [ואע&quot;פ שמבואר בגמ&#x27; כאן (שבת ס&quot;ה ע&quot;ב) דסגי ביחוד לשבת אחת באבן שעומדת לכך (וכן הקשה הרשב&quot;א גופה על עצמו), מ&quot;מ תי&#x27; הגר&quot;א (סי&#x27; ש&quot;ח ס&quot;ק ס&quot;ב) דצ&quot;ל דמיירי בתיקון מעשה קצת]] 3) הוי כמו אבן שאינו עומד לכך וצריך יחוד לעולם או פרפה עליו מבעוד יום (רע&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ד) [ואם פרפה מבעוד יום אע&quot;פ שהסירה מהבגד מותרת לפרוף בשבת כיון שפירפה פעם אחד מבעוד יום מהני מעשיו לעשותו כלי (לבושי שרד ס&quot;ק ל&quot;ה, שעה&quot;צ ס&quot;ק ס&quot;ב), וע&quot;ע בחזו&quot;א (או&quot;ח סי&#x27; מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ג) דס&quot;ל דלא מהני יחוד לעולם או שימוש פעם אחת מבעוד יום במטבעות שהם לעולם עומדים להשתמש בהם כמטבע, ואינו מותר כאן אלא כשהוא עדיין בתוך הבגד ומשום טלטול מן הצד לצורך דבר המותר (מ&quot;ב דרשו)]"	סימן שג סעיף כב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם היא צריכה האגוז לבנה?	"הוי איבעיא דלא איפשיטא אם נראה כמערמת להוציא בשבת, ואזלינן לחומרא ברה&quot;ר ולקולא בכרמלית [והקשה ר&quot;י באק אפי&#x27; ברה&quot;ר אינו הוצאה דאורייתא דהרי כתב המ&quot;ב (ס&quot;ק ע&quot;ו) דהוא דרך מלבוש ולאו דרך הוצאה, ובס&quot;ד מצאתי בילקוט מפרשים מכת&quot;י דהביאו מנמוקי הגרי&quot;ב דאע&quot;ג דהוי הוצאה כלאחר יד מ&quot;מ עיקר הוצאה הוא דאורייתא וכמ&quot;ש בר&quot;ן בפרק כירה לגבי אי לא שרית ליה אתא לידי כבוי דאורייתא לאו דוקא וכו&#x27;] [ועוד הקשה ר&quot;י באק מאי שנא ממפתח דמתירין לחברו לחגורו, ואמנם כן החמיר רשז&quot;א (שש&quot;כ פי&quot;ח הע&#x27; קצ&quot;א) דאינו יכול לצאת במפתח אם זהו כל כוונתו ומותר אם הולך עמו כל היום, אולם י&quot;ל ע&quot;פ הערוה&quot;ש (סעי&#x27; כ&quot;ח) דכתב דשאני הכא דהוי הערמה דמינכרא {אבל עדיין צ&quot;ב דלכאורה המפתח נמי הוי הערמה דמינכרא, ור&quot;י באק רצה לתרץ דאינו אסור אלא כשפרפרה היום אבל אם הכינה מאתמול אינו נראה כמכוין להוציא, וכמ&quot;ש בתוס&#x27; שבת (נ&quot;ב ע&quot;א), וגם מוזכר בשעה&quot;צ לקמן (סי&#x27; ש&quot;ה ס&quot;ק כ&quot;א), ולפי&quot;ז יהיה מותר להכין המפתח מאתמול אבל אם מסלקו מאבנטו להשתמש בה תו לא מצי להחזירו וכמ&quot;ש בגרגר מלח דאם נפל לא תחזיר מפני שנראה כמערמת (מ&quot;ב ס&quot;ק נ&#x27;), וצ&quot;ע למעשה}]"	סימן שג סעיף כג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין באיש?	בדיני פורפת ליכא חילוק בין איש לאשה (מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ו)	סימן שג סעיף כג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אשה יוצאת באבן תקומה?	[היא אבן בתוך אבן {דומה לעובר במעי אמו} (ביאור מהרש&quot;ל על הסמ&quot;ג, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ז)] מותרת לצאת בה או בדבר ששקול כנגדה ולא חיסר או הוסיף לה כלום דהוי כקמיע מומחה שלא תפיל [וה&quot;ה באבן רוב&quot;י דרבינו בחיי (תצוה) דטוב לאשה שלא תפיל וגם לאשה שמקשה לילד, ע&quot;ש דהביא גם ענין לטוחנה לאוכלה, ושמעתי מהגרי&quot;א פארכהיימער שליט&quot;א דכיון דמקורו מרבינו בחיי מקרי קמיע מומחה]	סימן שג סעיף כד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין במשקל דמשקל?	"הוי איבעיא דלא איפשיטא בגמ&#x27; וכתב הפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק י&quot;ג) דיהא מותר בכרמלית ואסור ברה&quot;ר (וכ&quot;כ הערוה&quot;ש סעי&#x27; כ&quot;ט) אבל אח&quot;כ הביא דדינו כקמיע שאינו מומחה ויהא אסור אפי&#x27; בכרמלית [אכן, המ&quot;ב (סי&#x27; ש&quot;ח ס&quot;ק קכ&quot;ט) מקיל בקמיע שאינו מומחה לצאת לכרמלית]"	סימן שג סעיף כד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לכל נשים לצאת באבן תקומה?	"מותר אפי&#x27; אשה שעדיין אינה מעוברת דשמא תתעבר ותפיל [ולפי הפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק י&quot;ג) דוקא אם שמא נתעברה, וע&quot;ע בשש&quot;כ (פ&quot;מ הע&#x27; כ&#x27;)], ומותר אפי&#x27; אם לא הפילה עד עתה שום עובר (רש&quot;י שבת ס&quot;ו ע&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ס&quot;ד) [והערוה&quot;ש (סעי&#x27; כ&quot;ט) חידש דאינו מותר אלא לאשה שבא ממשפחה שמפילות {וצ&quot;ע דפשטות רש&quot;י משמע דלא שנא, וכ&quot;כ הפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק י&quot;ג) דמתחילה כתב כעין הערוה&quot;ש אבל בסוף כתב דמסתימת הפוסקים משמע בכל אופן מותר}]"	סימן שג סעיף כד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לאשה להעביר סרק על פניה?	"אסור משום צובע מדרבנן [דמדאורייתא אין צביעה על עור אדם (מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;ט, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ט), אכן הסמ&quot;ג ועוד ראשונים פסקו כר&#x27; אליעזר דהוא איסור דאורייתא (ב&quot;י, ביה&quot;ל ד&quot;ה משום) [ומה שחילק ר&quot;ש בן אלעזר דדוקא לאחרת חייב חטאת ולא לעצמה היינו בדעת ר&quot;א ולא ברבנן (דלא כא&quot;ר)]], ואפי&#x27; אם אינה מכוונת אסור כשהוא פס&quot;ר (מ&quot;ב שם) [והרמב&quot;ם כתב דאסור משום כותבת דגרס כגירסת הערוך, ולדידן זהו רק הה&quot;א (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ל&#x27;)]"	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו החילוק בין נשים לאנשים?	"נשים דרכן בכך ליפות את עצמן ולפיכך אסור אפי&#x27; כשאינן מכוונין לכך משא&quot;כ אנשים אין דרכן בכך ומותר כשאינם מכוונים לכך (מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;ט, מ&quot;ב ס&quot;ק ע&quot;ט)"	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לאכול תותים?	"פשוט דמותר לאנשים לאכול תותים דאין דרכן בכך לצבוע את עצמם, וכתב השעה&quot;צ (ס&quot;ק ס&quot;ה) דמותר אפי&#x27; לנשים דאין דרכן לצבוע אלא פניהן ולא שפתותיהן {וצ&quot;ע בזמנינו שדרכן לצבוע שפתותיהן דלכאורה יהא אסור להן לאכול תותים, וכן החמיר החוט שני (ח&quot;א פי&quot;ט אות א&#x27;), וע&quot;ע בקצות השלחן (סי&#x27; קמ&quot;ו בדה&quot;ש ס&quot;ק י&quot;ט) דמצרף כמה צירופים להקל}"	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו האיסור להחליק השערות בחלב מהותך שמעורב בבשמים?	אסור משום ממרח (מאמר מרדכי, מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;א)	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בסרק לבן?	"האג&quot;מ (או&quot;ח ח&quot;ה סי&#x27; כ&quot;ז) והכה&quot;ח (ס&quot;ק קי&quot;ג) והמנח&quot;י (ח&quot;ה סי&#x27; ק&quot;ד) אוסרים, והשבט הלוי (ח&quot;ו סי&#x27; ל&quot;ג אות א&#x27;) מקיל, אבל אבקת פודרה שאינה מתקיימת מותר אבל צריך ליזהר שבאמת אינה מתקיימת (אג&quot;מ שם)"	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר ל-suntan בשבת?	"אם מכוין לכך אסור כמו שמצינו דאסור לטוח פניה בבצק ולהסירה כדי שיתאדם בשרה (מנח&quot;י ח&quot;ה סי&#x27; ל&quot;ב) {ויש לחלק דהתם עושה מעשה משא&quot;כ הכא נעשית ממילא}"	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לסלסל פאות בשבת?	הפוסקים מקילין אם הם מסולסלים כבר מעט מבעוד יום (מ&quot;ב דרשו)	סימן שג סעיף כה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו האיסור לקלוע ולהתיר שערות 1) מחוברות 2) תלושות?	"1) לקלוע אסור משום בונה, להתיר אסור משום סותר (גמ&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ג) [אבל מותר להסיר הגומי והקליעה נסתר לאט לאט מאליו (חוט שני ח&quot;ב פל&quot;ו ס&quot;ק ט&quot;ו)] 2) לקלוע אסור משום אורג, להתיר אסור משום פוצע (תוס&#x27; שבת צ&quot;ד ע&quot;ב, מג&quot;א ס&quot;ק כ&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ע&quot;א)"	סימן שג סעיף כו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשערות מחוברות האם הוא איסור דאורייתא?	ר&quot;א ס&quot;ל דהוא בונה דאורייתא והרבנן חולקים, ורוב ראשונים פוסקים כרבנן דהוא איסור דרבנן אבל יש פוסקים כר&quot;א דהוא איסור דאורייתא (מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ס&quot;ו)	סימן שג סעיף כו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה אין בו איסור אריגה על שערות מחוברות?	"כתבו תוס&#x27; (שבת צ&quot;ד ע&quot;ב) דלא נחשב כאריגה, ועוד אינה מתקיימת [להרמב&quot;ם צריך להיות מתקיימת לכל השבת {כ&quot;ד שעות}, לרש&quot;י צריך להיות מתקיימת תמיד ולא די בשבת לחוד, ופליגי בפירוש המשנה &quot;כל העושה מלאכה ומלאכתו מתקיימת בשבת חייב&quot; אם &quot;בשבת&quot; קאי על מלאכתו מתקיימת או על העושה מלאכה (שעה&quot;צ ס&quot;ק ס&quot;ח), ויש עוד שיטת הריטב&quot;א (שבת ק&quot;ב ע&quot;ב) דג&quot;כ ס&quot;ל דסגי אם נתקיים רק לשבת אבל הביא מראיה מירושלמי דהמשכן מקרי בנין לשעה וחייב, וש&quot;מ דאינו תלוי ביכולת לקיים לכל השבת אלא תלוי אם דעתו לקיימו לכל השבת אבל אם דעתו לפרקו באמצע השבת אינה מתקיימת, ועי&#x27; מש&quot;כ לקמן (סי&#x27; ש&quot;מ סעי&#x27; ד&#x27;) בשיטת הרשב&quot;א דמשמע דצריך להיות מתקיים איזה ימים {להלכה, חיישינן דמקרי מתקיימת כל זמן שראוי להתקיים לכל השבת}]"	סימן שג סעיף כו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם קליעת שערות תלושות אריגה מדאורייתא?	אם היא מתקיימת אסור מדאורייתא, ואם אינת מתקיימת אסור מדרבנן (מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ס&quot;ט)	סימן שג סעיף כו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם טוב למחות ביד הנשים המקילין לקלוע שערותיהן?	"הכל בו כתב דאין למחות בידן דמוטב שיהיו שוגגין וכו&#x27; שא&quot;א למנען שלא יתגנו על בעליהן, אבל הדרכ&quot;מ (ס&quot;ק ז&#x27;) והבדק הבית חולקים עליו וס&quot;ל דצריך למחות דאין שייך להתגנות על בעליהן שהרי שערותיהן מכוסות {וי&quot;ל דמיירי בתוך בתיהן}, וכל זה בשערותיהן המחוברות משא&quot;כ בתלושות אין כדאי למחות במקום שלא ישמעו לנו דהן נראות לבני אדם (מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ע&#x27;)"	סימן שג סעיף כו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לאשה לחלוק שערותיה?	"המחבר ס&quot;ל כרוב ראשונים (תוס&#x27;, רא&quot;ש, ר&quot;ן) דמותר, אבל הרמ&quot;א הביא שיטת רש&quot;י דמחמיר אבל כתב דזהו דוקא בכלי משא&quot;כ ביד בודאי מותר [ותלוי אם הוא חשש פס&quot;ר שיתלשו שערות (מג&quot;א ס&quot;ק כ&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ד), והקצות השלחן פי&#x27; דאסור משום בונה דומיא דקליעת שער, וכן משמע מרש&quot;י לקמן (צ&quot;ד ע&quot;ב) בפוקסת אבל התם אוסר בין ביד בין בכלי]"	סימן שג סעיף כו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לסרוק שערות במסרק בשבת?	"רש&quot;י (שבת פ&quot;א ע&quot;ב) כתב דאסור משום פס&quot;ר להשרות נימין ועובר על איסור גוזז, והקשה הריב&quot;ש (סי&#x27; שצ&quot;ד) דהגמ&#x27; נזיר (מ&quot;ב ע&quot;א) משמע דאסור מפני שהוא מכוין להשרות הנימין, ותי&#x27; המג&quot;א (ס&quot;ק כ&quot;ב) דהגמ&#x27; מיירי במסרק רך דאינו אסור אלא אם הוא מכוין משא&quot;כ רש&quot;י מיירי במסרק קשה דהוי פס&quot;ר (מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ו)"	סימן שג סעיף כז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה אינו יכול להקל בסריקת שערות מחמת 1) פס&quot;ר דלנ&quot;ל 2) מלאכה שא&quot;צ לגופה [שאין צריך השערות]?	"1) תי&#x27; הריב&quot;ש (סי&#x27; שצ&quot;ד) דאפי&#x27; להערוך דס&quot;ל דפס&quot;ר דלנ&quot;ל מותר מודה דאסור לסרוק שערות במסרק קשה דהוא רוצה להשוות שערותיו וזה א&quot;א אלא אם ישיר קצת שערות ולפיכך מקרי ניחא ליה (ב&quot;י, מג&quot;א ס&quot;ק כ&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק ע&quot;ד) [והריב&quot;ש כתב דהוא רוצה להפריד שערותיו, ורע&quot;א כתב דסגי אם ניחא ליה בתלישת הנימין] 2) תי&#x27; הריב&quot;ש דילפינן ממשכן דהיו גוזזין עורות תחשים אע&quot;פ שלא היו צריכים הצמר (מג&quot;א שם, שעה&quot;צ ס&quot;ק ע&quot;ב) [ואינו דומה להפשט דאינו חייב אם העור הולך לאיבוד דאין דרך הפשט בכך משא&quot;כ בגוזז דרכו לגזוז אפי&#x27; אם השער הולך לאיבוד (דגול מרבבה)], אכן תוס&#x27; (שבת צ&quot;ד ע&quot;ב) ס&quot;ל דבאמת הוי מלאכה שא&quot;צ לגופה [ולגבי ראיית הריב&quot;ש, השיג עליו החת&quot;ס דמנליה דגזזו התחשים דלמא רק גזזו את האילים, ומרש&quot;י (ע&quot;ג ע&quot;א) לא ראינו אלא שמחקו את עורות תחשים]"	סימן שג סעיף כז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על איזה שערות יש עליהם איסור גוזז?	על נימין המדולדלין דהיינו שנתלשו קצת ועדיין לא נעקרו לגמרי (מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ו)	סימן שג סעיף כז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם יש היתר לתקן מעט שערות?	"כתב הריב&quot;ש (מובא במג&quot;א ס&quot;ק כ&quot;ב) דיש היתר לתקן מעט שערות בכלי העשוי משערות חזיר ולא במסרק, והוסיף המ&quot;ב (ס&quot;ק פ&quot;ז) דמשום עובדין דחול נהגו שיהיה מיוחד לשבת [דהיינו כלי קטן שאינו עומד לסריקת השערות (מאמר מרדכי, שעה&quot;צ ס&quot;ק ע&quot;ח) {ומשמע דצ&quot;ל ניכר שהכלי משונה ומיוחד לצורך שבת, אבל כתב האג&quot;מ (או&quot;ח ח&quot;ב סי&#x27; ע&quot;ח) דאם קשה להשיג כלי כזה אפשר לייחד אפי&#x27; כלי שראויה לסריקת שערות}] "	סימן שג סעיף כז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לחוף ולפספס בידו?	"כתב הרמ&quot;א דמותר לחוף [בידו] ולפספס [בצפרניו (שעה&quot;צ ס&quot;ק פ&#x27;)] בידו דאינו פס&quot;ר להשיר נימין (מ&quot;ב ס&quot;ק פ&quot;ח)"	סימן שג סעיף כז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו כוונת רש&quot;י בפוקסת דאסור משום שבות לתקן השערות במסרק או בידיה?	"פי&#x27; הריב&quot;ש (מובא במג&quot;א ס&quot;ק כ&quot;ג ובביה&quot;ל ד&quot;כ לחוף) דמיירי בשערות שסרוק כבר ובעצם אין בהם שום איסור לסרוק אותם במסרק אלא הכא הוא רוחץ המסרק בשמן טרוף במים ומעבירה על השערות להשכיבן והוי דומה לבנין"	סימן שג סעיף כז		
