#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:3
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואלה שמות בני ישראל.	אף על פי שמנאן בחייהן בשמותן, חזר ומנאן במיתתן [אחר מיתתן] , להודיע חבתן שנמשלו לכוכבים, שמוציאן ומכניסן במספר ובשמותם, שנאמר המוציא במספר צבאם לכלם בשם יקרא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויוסף היה במצרים.	והלא הוא ובניו היו בכלל שבעים, ומה בא ללמדנו, וכי לא היינו יודעים שהוא היה במצרים, אלא להודיעך צדקתו של יוסף, הוא יוסף הרועה את צאן אביו, הוא יוסף שהיה במצרים ונעשה מלך ועומד בצדקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישרצו.	שהיו יולדות ששה בכרס אחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקם מלך חדש.	רב ושמואל חד אמר חדש ממש. וחד אמר, שנתחדשו גזרותיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר לא ידע.	עשה עצמו כאלו לא ידע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הבה נתחכמה לו.	כל הבה לשון הכנה והזמנה לדבר הוא, כלומר הזמינו עצמכם לכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נתחכמה לו.	לעם. נתחכמה מה לעשות לו. ורבותינו דרשו נתחכם למושיען של ישראל לדונם במים, שכבר נשבע שלא יביא מבול לעולם (והם לא הבינו שעל כל העולם אינו מביא, אבל הוא מביא על אמה אחת) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועלה מן הארץ.	על כרחנו. ורבותינו דרשו כאדם שמקלל עצמו ותולה קללתו באחרים, והרי הוא כאלו כתב ועלינו מן הארץ והם יירשוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עליו.	על העם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מסים.	לשון מס, שרים שגובין מהם המס. ומהו המס, שיבנו ערי מסכנות לפרעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען ענתו בסבלתם.	של מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערי מסכנות.	כתרגומו. וכן לך בא אל הסכן הזה, גזבר הממנה על האוצרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את פתם ואת רעמסס.	שלא היו ראויות מתחלה לכך ועשאום חזקות ובצורות לאוצר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכאשר יענו אתו.	בכל מה שהם נותנין לב לענות, כן לב הקדוש ברוך הוא להרבות ולהפריץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כן ירבה.	כן רבה וכן פרץ. ומדרשו רוח הקדש אומרת כן אתם אומרים פן ירבה, ואני אומר כן ירבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקצו.	קצו בחייהם. ורבותינו דרשו כקוצים היו בעיניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בפרך.	בעבודה קשה המפרכת את הגוף ומשברתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למילדת.	הוא לשון מולידות, אלא שיש לשון קל ויש לשון כבד, כמו שובר ומשבר, דובר ומדבר, כך מוליד ומילד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שפרה.	זו יוכבד על שם שמשפרת את הולד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פועה.	זו מרים שפועה ומדברת והוגה לולד כדרך הנשים המפיסות תינוק הבוכה. פועה לשון צעקה, כמו כיולדה אפעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בילדכן.	כמו בהולידכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על האבנים.	מושב האשה היולדת, ובמקום אחר קוראו משבר, וכמוהו עשה מלאכה על האבנים, מושב כלי אמנות יוצר חרס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם בן הוא  .	לא היה מקפיד אלא על הזכרים, שאמרו לו אצטגניניו שעתיד להולד בן המושיע אותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחיה.	ותחיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותחיין את הילדים.	מספקות להם מים ומזון. תרגום הראשון וקיימא והשני וקיימתין, לפי שלשון עברית לנקבות רבות, תיבה זו וכיוצא בה, משמשת לשון פעלו ולשון פעלתן, כגון ותאמרנה איש מצרי, לשון עבר, כמו ויאמרו לזכרים, ותדברנה בפיכם לשון דברתן, כמו ותדברו לזכרים. וכן ותחללנה אתי אל עמי, לשון עבר חללתן, כמו ותחללו לזכרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי חיות הנה.	בקיאות כמילדות. תרגום מילדות חיתא. ורבותינו דרשו הרי הן משולות לחיות השדה שאינן צריכות מילדות. והיכן משולות לחיות, גור אריה (בראשית מט ט) , זאב יטרף (שם כז) , בכור שורו (דברים לג יז) , אילה שלוחה (בראשית מט כא) , ומי שלא נכתב בו הרי הכתוב כללן (בראשית מט כח) ויברך אותם, ועוד כתיב (יחזקאל יט ב) מה אמך לביא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וייטב.	הטיב להם. וזה חלוק בתיבה שיסודה שתי אותיות ונתן לה וי''ו יו''ד בראשה, כשהיא באה לדבר בלשון ויפעיל הוא נקוד היו''ד בציר''י שהוא קמ''ץ קטן, כגון וייטב אלהים למילדת, וירב בבת יהודה (איכה ב ה) , הרבה תאניה, וכן ויגל השארית (דברי הימים ב' לו כ) , דנבוזראדן הגלה את השארית, ויפן זנב אל זנב (שופטים טו ד) , הפנה הזנבות זו לזו, כל אלו לשון הפעיל את אחרים. וכשהוא מדבר בלשון ויפעל, הוא נקוד היו''ד בחיר''ק, כגון (ויקרא י כ) וייטב בעיניו, לשון הוטב, וכן וירב העם (פסוק כ) , נתרבה העם, ויגל יהודה (מלכים ב' כה כא) גלה יהודה, ויפן כה וכה (ב יב) , פנה לכאן ולכאן. ואל תשיבני וילך, וישב, וירד, ויצא, לפי שאינן מגזרתן של אלו, שהרי היו''ד יסוד בהן, ירד, יצא, ישב, ילך, היו''ד אות שלישית בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וייטב אלהים למילדת.	מהו הטובה, כא	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעש להם בתים.	בתי כהנה ולויה ומלכות שקרויין בתים. ויבן את בית ה' ואת בית המלך (מלכים א' ט א) . כהנה ולויה מיוכבד, ומלכות ממרים, כדאיתא במסכת סוטה (סוטה יא ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל עמו.	אף עליהם גזר. יום שנלד משה אמרו לו אצטגניניו היום נולד מושיען, ואין אנו יודעין אם ממצרים אם מישראל, ורואין אנו שסופו ללקות במים, לפיכך גזר אותו היום אף על המצרים, שנאמר כל הבן הילוד, ולא נאמר הילוד לעברים, והם לא היו יודעים שסופו ללקות על מי מריבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקח את בת לוי.	פרוש היה ממנה מפני גזרת פרעה (וחזר ולקחה. וזהו וילך, שהלך בעצת בתו שאמרה לו גזרתך קשה משל פרעה, אם פרעה גזר על הזכרים, ואתה גם כן על הנקבות) . והחזירה ועשה בה לקוחין שניים. ואף היא נהפכה להיות נערה. ובת מאה שלשים שנה היתה, שנלדה בבואה למצרים בין החומות, ומאתים ועשר שנה נשתהו שם, וכשיצאו היה משה בן שמונים שנה. אם כן כשנתעברה ממנו היתה בת מאה שלשים וקורא אותה בת לוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי טוב הוא.	כשנלד נתמלא הבית כלו אורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יכלה עוד הצפינו.	שמנו לה המצריים מיום שהחזירה, והיא ילדתו לששה חדשים ויום אחד, שהיולדת לשבעה יולדת למקטעין, והם בדקו אחריה לסוף תשעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גמא.	גמי בלשון משנה ובלעז יונ''ק [גומא] . ודבר רך הוא, ועומד בפני רך ובפני קשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחמר ובזפת.	זפת מבחוץ וטיט מבפנים, כדי שלא יריח אותו צדיק ריח רע של זפת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותשם בסוף.	הוא לשון אגם רושי''ל בלעז , ודומה לו (ישעיה יט ו) קנה וסוף קמלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לרחץ על היאר.	סרס המקרא ופרשהו ותרד בת פרעה על היאור לרחץ בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על יד היאר.	אצל היאור, כמו (שמואל ב יד ל) ראו חלקת יואב אל ידי, והוא לשון יד ממש, שיד האדם סמוכה לו. ורבותינו דרשו הולכות לשון מיתה, כמו (בראשית כה לב) הנה אנכי הולך למות, הולכות למות לפי שמחו בה. והכתוב מסייען, כי למה לנו לכתוב ונערתיה הולכות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אמתה.	את שפחתה. ורבותינו דרשו לשון יד. אבל לפי דקדוק לשון הקודש היה לו להנקד אמתה מ''ם דגושה. והם דרשו את אמתה את ידה, שנשתרבבה אמתה אמות הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותפתח ותראהו.	את מי ראתה, את הילד, זהו פשוטו. ומדרשו שראתה עמו שכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנה נער בכה.	קולו כנער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן העברית.	מלמד שהחזירתו על מצריות הרבה לינק ולא ינק, לפי שהיה עתיד לדבר עם השכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותלך העלמה.	הלכה בזריזות ועלמות כעלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היליכי.	נתנבאה ולא ידעה מה נתנבאה הי שליכי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משיתהו.	שחלתיה והוא לשון הוצאה בלשון ארמי, כמשחל ביניתא מחלבא. ובלשון עברי משיתהו לשון הסירותיו, כמו (יהושע א ח) לא ימוש, לא משו (במדבר יד מד) , כך חברו מנחם. ואני אומר שאינו ממחברת מש, וימוש, אלא מגזרת משה ולשון הוצאה הוא, וכן (שמואל ב כב יז) ימשני ממים רבים, שאלו היה ממחברת מש, לא יתכן לומר משיתהו, אלא המישותיהו, כאשר יאמר מן קם הקימותי, ומן שב השיבותי, ומן בא הביאותי, או משתיהו, כמו (זכריה ג ט) ומשתי את עון הארץ, אבל משיתי אינו אלא מגזרת תיבה שפעל שלה מיסד בה''א בסוף התבה. כגון משה, בנה, עשה, צוה, פנה, כשיבא לומר בהם פעלתי, תבא היו''ד במקום ה''א, כמו עשיתי, בניתי, פניתי, צויתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגדל משה.	והלא כבר כתיב ויגדל הילד (פסוק י) אמר רבי יהודה ברבי אלעאי הראשון לקומה והשני לגדלה, שמנהו פרעה על ביתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירא בסבלתם.	נתן עיניו ולבו להיות מצר עליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איש מצרי.	נוגש היה, ממנה על שוטרי ישראל והיה מעמידם מקרות הגבר למלאכתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכה איש עברי.	מלקהו ורודהו. ובעלה של שלומית בת דברי היה, ונתן בה עיניו, ובלילה העמידו והוציאו מביתו, והוא חזר ונכנס לבית ובא על אשתו, כסבורה שהוא בעלה, וחזר האיש לביתו והרגיש בדבר, וכשראה אותו מצרי שהרגיש בדבר, היה מכהו ורודהו כל היום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויפן כה וכה.	ראה מה עשה לו בבית ומה עשה לו בשדה. ולפי פשוטו כמשמעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירא כי אין איש.	עתיד לצאת ממנו שיתגייר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שני אנשים עברים.	דתן ואבירם הם שהותירו מן המן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נצים.	מריבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה תכה.	אף על פי שלא הכהו, נקרא רשע בהרמת יד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רעך.	רשע כמותך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי שמך לאיש.	והרי עודך נער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הלהרגני אתה אמר.	מכאן אנו למדים שהרגו בשם המפורש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויירא משה.	כפשוטו. ומדרשו דאג לו על שראה בישראל רשעים דלטורין, אמר מעתה שמא אינם ראויין להגאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אכן נודע הדבר.	כמשמעו. ומדרשו נודע לי הדבר שהייתי תמה עליו, מה חטאו ישראל מכל שבעים אמות להיות נרדים בעבודת פרך, אבל רואה אני שהם ראויים לכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישמע פרעה.	הם הלשינו עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבקש להרג את משה.	מסרו לקוסטינר להרגו, ולא שלטה בו החרב, הוא שאמר משה (יח ד) ויצילני מחרב פרעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב בארץ מדין.	נתעכב שם, כמו (בראשית לז א) וישב יעקב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב על הבאר.	לשון ישיבה, למד מיעקב שנזדוג לו זווגו על הבאר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולכהן מדין.	רב שבהן ופירש לו מעבודה זרה ונידוהו מאצלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הרהטים.	את ברכות מרוצת המים העשויות בארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגרשום.	מפני הנדוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה זה עזבתן.	הכיר בו שהוא מזרעו של יעקב, שהמים עולים לקראתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאכל לחם.	שמא ישא אחת מכם, כמה דאת אמר (בראשית לט ו) כי אם הלחם אשר הוא אוכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויואל.	כתרגומו. ודומה לו (שופטים יט ו) הואל נא ולין, (יהושע ז ז) ולו הואלנו, (בראשית יח כז) הואלתי לדבר, ומדרשו לשון אלה, נשבע לו שלא יזוז ממדין כי אם ברשותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי בימים הרבים ההם.	שהיה משה גר במדין, וימת מלך מצרים והצרכו ישראל לתשועה. ומשה היה רעה  (ג א) ובאת תשועה על ידו, ולכך נסמכו פרשיות הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימת מלך מצרים.	נצטרע והיה שוחט תינוקות ישראל ורוחץ בדמם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נאקתם.	צעקתם, וכן (איוב כד יב) מעיר מתים ינאקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את בריתו את אברהם.	עם אברהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידע אלהים.	נתן עליהם לב ולא העלים עיניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחר המדבר.	להתרחק מן הגזל שלא ירעו בשדות אחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל הר האלהים.	על שם העתיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלבת אש.	בשלהבת אש לבו של אש, כמו (דברים ד יא) לב השמים, (שמואל ב יח יד) בלב האלה, ואל תתמה על התי''ו, שיש לנו כיוצא בו (יחזקאל טז ל) מה אמלה לבתך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתוך הסנה.	ולא אילן אחר, משום עמו אנכי בצרה (תהלים צא טו) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אכל.	נאכל, כמו (דברים כא ג) לא עבד בה, אשר לקח משם (בראשית ג כג) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אסרה נא.	אסורה מכאן להתקרב שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	של.	שלוף והוצא, כמו (דברים יט ה) ונשל הברזל, (דברים כח מ) כי ישל זיתך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אדמת קדש הוא.	המקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי ידעתי את מכאביו.	כמו (לעיל ב כה) וידע אלהים, כלומר כי שמתי לב להתבונן ולדעת את מכאוביו ולא העלמתי עיני ולא אאטום את אזני מצעקתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועתה לכה ואשלחך אל פרעה.	ואם תאמר מה תועיל, והוצא את עמי, יועילו דבריך ותוציאם משם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי אנכי.	מה אני חשוב לדבר עם המלכים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי אוציא את בני ישראל.	ואף אם חשוב אני, מה זכו ישראל שתעשה להם נס ואוציאם ממצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר כי אהיה עמך.	השיבו על ראשון ראשון ועל אחרון אחרון, שאמרת מי אנכי כי אלך אל פרעה, לא שלך היא, כי אם משלי, כי אהיה עמך, וזה המראה אשר ראית בסנה לך האות כי אנכי שלחתיך, וכדאי אני להציל כאשר ראית הסנה עושה שליחותי ואיננו אכל, כך תלך בשליחותי ואינך נזוק. וששאלת מה זכות יש לישראל שיצאו ממצרים, דבר גדול יש לי על הוצאה זו, שהרי עתידים לקבל התורה על ההר הזה לסוף שלושה חדשים שיצאו ממצרים. דבר אחר כי אהיה עמך וזה שתצליח בשליחותך לך האות על הבטחה אחרת שאני מבטיחך, שכשתוציאם ממצרים תעבדון אותי על ההר הזה, שתקבלו התורה עליו והיא הזכות העומדת לישראל. ודוגמת לשון זה מצינו (ישעיה לז ל) וזה לך האות אכול השנה ספיח  , מפלת סנחריב תהיה לך אות על הבטחה אחרת שארצכם חרבה מפירות ואני אברך הספיחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אהיה אשר אהיה.	אהיה עמם בצרה זו אשר אהיה עמם בשעבוד שאר מלכיות. אמר לפניו רבונו של עולם, מה אני מזכיר להם צרה אחרת דים בצרה זו. אמר לו יפה אמרת, כה תאמר  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה שמי לעלם.	חסר וי''ו, לומר העלימהו, שלא יקרא ככתבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזה זכרי.	למדו היאך נקרא, וכן דוד הוא אומר (תהלים קלה יג) ה' שמך לעולם ה' זכרך לדר ודר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את זקני ישראל.	מיחדים לישיבה. ואם תאמר זקנים סתם, היאך אפשר לו לאסוף זקנים של ששים רבוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמעו לקלך.	מאליהם, מכיון שתאמר להם לשון זה ישמעו לקולך, שכבר סימן זה מסור בידם מיעקב ומיוסף שבלשון זה הם נגאלים. יעקב אמר (בראשית נ כב) ואלהים פקד יפקד אתכם, יוסף אמר להם (בראשית נ כה) פקד יפקד אלהים אתכם: [	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלהי העבריים.	יו''ד יתירה רמז לעשר מכות] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נקרה עלינו.	לשון מקרה וכן (במדבר כג ד) ויקר אלהים, (שם טו) ואנכי אקרה כה, אהא נקרה מאתו הלום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יתן אתכם מלך מצרים להלך.	אם אין אני מראה לו ידי החזקה, כלומר כל עוד שאין אני מודיעו ידי החזקה לא יתן אתכם להלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יתן.	לא ישבוק, כמו (בראשית כ ו) על כן לא נתתיך, ולא נתנו אלהים להרע עמדי, וכלן לשון נתינה הם. ויש מפרשים ולא ביד חזקה ולא בשביל שידו חזקה, כי מאז אשלח את ידי והכיתי את מצרים  , ומתרגמין אותו ולא מן קדם דחיליה תקיף, משמו של רבי יעקב ברבי מנחם נאמר לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומגרת ביתה.	מאותה שהיא גרה אתה בבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונצלתם.	כתרגומו ותרוקנון. וכן (שמות יב לו) וינצלו את מצרים, (שמות לג ו) ויתנצלו בני ישראל את עדים, והנו''ן בו יסוד. ומנחם חברו במחברת צד''י עם (בראשית לא ט) ויצל אלהים את מקנה אביכם, (שם טז) אשר הציל אלהים מאבינו. ולא יאמנו דבריו, כי אם לא היתה הנו''ן יסוד והיא נקודה בחיר''ק, לא תהא משמשת בלשון ופעלתם אלא בלשון ונפעלתם, כמו (דברים כח סג) ונסחתם מן האדמה, (ויקרא כו כה) ונתתם ביד אויב, (שם יז) ונגפתם לפני אויביכם, (יחזקאל כב כא) ונתכתם בתוכה, (ירמיה ז י) ואמרתם נצלנו, לשון נפעלנו. וכל נו''ן שהיא באה בתיבה לפרקים ונופלת ממנה, כנו''ן של נוגף, נושא, נותן, נושך, כשהיא מדברת לשון ופעלתם תנקד בשו''א בחטף, כגון (בראשית מה יט) ונשאתם את אביכם, (במדבר לב כט) ונתתם להם את ארץ הגלעד, (בראשית י''ז יא) ונמלתם את בשר ערלתכם. לכן אני אומר שזאת הנקודה בחיר''ק מן היסוד היא, ויסוד שם דבר נצול, והוא מן הלשונות הכבדים, כמו דבור, כפור, למוד, כשידבר בלשון ופעלתם ינקד בחיר''ק, כמו (במדבר כ ח) ודברתם אל הסלע, (יחזקאל מה כ) וכפרתם את הבית, (דברים יא יט) ולמדתם אתם את בניכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מזה בידך.	לכך נכתב תיבה אחת, לדרוש מזה שבידך אתה חיב ללקות, שחשדת בכשרים. ופשוטו כאדם שאומר לחברו מודה אתה שזו שלפניך אבן היא. אומר לו הן. אמר לו הריני עושה אותה עץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי לנחש.	רמז לו שספר לשון הרע על ישראל ותפש אמנותו של נחש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחזק בו.	לשון אחיזה הוא, והרבה יש במקרא (בראשית יט טז) ויחזיקו האנשים בידו, (דברים כה יא) והחזיקה במבשיו, (שמואל א יז לה) והחזקתי בזקנו. כל לשון חזוק הדבוק לבי''ת, לשון אחיזה הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מצרעת כשלג.	דרך צרעת להיות לבנה (ויקרא יג ד) ואם בהרת לבנה היא. אף באות זה רמז שלשון הרע ספר באמרו (פסוק א) לא יאמינו לי, לפיכך הלקהו בצרעת, כמו שלקתה מרים על לשון הרע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויוצאה מחיקו והנה שבה כבשרו.	מכאן שמדה טובה ממהרת לבא ממדת פרענות, שהרי בראשונה לא נאמר מחיקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאמינו לקל האת האחרון.	משתאמר להם בשבילכם לקיתי על שספרתי עליכם לשון הרע יאמינו לך, שכבר למדו בכך שהמזדוגין להרע להם לוקים בנגעים, כגון פרעה ואבימלך בשביל שרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולקחת ממימי היאור.	רמז להם שבמכה ראשונה נפרע מאלהותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיו המים  .	והיו והיו שתי פעמים. נראה בעיני, אלו נאמר והיו המים אשר תקח מן היאור לדם ביבשת, שומע אני שבידו הם נהפכים לדם ואף כשירדו לארץ יהיו בהויתן, אבל עכשיו מלמדנו שלא יהיו דם עד שיהיו ביבשת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם מתמול  .	למדנו שכל שבעה ימים היה הקדוש ברוך הוא מפתה את משה בסנה לילך בשליחותו מתמול שלשום מאז דברך הרי שלשה, ושלשה גמין רבויין הם, הרי ששה, והוא היה עומד ביום השביעי כשאמר לו זאת עוד (להלן פסוק יג) שלח נא ביד תשלח, עד שחרה בו וקבל עליו. וכל זה, שלא היה רוצה לטל גדלה על אהרן אחיו שהיה גדול המנו ונביא היה, שנאמר (שמואל א ב כז) הנגלה נגליתי אל בית אביך בהיותם במצרים, הוא אהרן. וכן ביחזקאל (כ ה) ואודע להם בארץ מצרים  , (שם ז) ואמר אליהם איש שקוצי עיניו השליכו, ואותה נבואה לאהרן נאמרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כבד פה.	בכבדות אני מדבר. ובלשון לעז בלב''א :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי שם פה  .	מי למדך לדבר כשהיית נדון לפני פרעה על המצרי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או מי ישום אלם.	מי עשה פרעה אלם שלא נתאמץ במצות הריגתך, ואת משרתיו חרשים, שלא שמעו בצוותו עליך, ולאספקלטורין ההורגים מי עשאם עורים, שלא ראו כשברחת מן הבימה ונמלטת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הלא אנכי.	ששמי ה' עשיתי כל זאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביד תשלח.	ביד מי שאתה רגיל לשלוח, והוא אהרן. דבר אחר ביד אחר שתרצה לשלוח, שאין סופי להכניסם לארץ ולהיות גואלם לעתיד, יש לך שלוחים הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחר אף.	ר' יהושע בן קרחה אומר כל חרון אף שבתורה נאמר בו רושם, וזה לא נאמר בו רושם, ולא מצינו שבא עונש על ידי אותו חרון. אמר לו רבי יוסי אף בזו נאמר בו רושם, הלא אהרן אחיך הלוי, שהיה עתיד להיות לוי ולא כהן, והכהנה הייתי אומר לצאת ממך, מעתה לא יהיה כן, אלא הוא יהיה כהן ואתה הלוי, שנאמר (דברי הימים א' כג כד) ומשה איש האלהים בניו יקראו על שבט הלוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנה הוא יצא לקראתך.	כשתלך למצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וראך ושמח בלבו.	לא כשאתה סבור שיהא מקפיד עליך שאתה עולה לגדלה. ומשם זכה אהרן לעדי החשן הנתון על הלב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ודבר הוא לך.	בשבילך ידבר אל העם וזה יוכיח על כל לך ולי ולו ולכם ולהם הסמוכים לדבור, שכלם לשון על הם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהיה לך לפה.	למליץ, לפי שאתה כבד פה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאלהים.	לרב ולשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב אל יתר חתנו.	לטול רשות, שהרי נשבע לו. ושבעה שמות היו לו רעואל, יתר, יתרו, קיני, חובב, חבר, פוטיאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי מתו כל האנשים.	מי הם, דתן ואבירם. חיים היו, אלא שירדו מנכסיהם, והעני חשוב כמת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על החמר.	חמור המיוחד, הוא החמור שחבש אברהם לעקידת יצחק והוא שעתיד מלך המשיח להגלות עליו, שנאמר (זכריה ט ט) עני ורוכב על חמור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב ארצה מצרים ויקח משה את מטה  .	אין מקדם ומאחר מדוקדקים במקרא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלכתך לשוב מצרימה  .	דע שעל מנת כן תלך, שתהא גבור בשליחותי לעשות כל מופתי לפני פרעה ולא תירא ממנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר שמתי בידך.	לא על שלש האותות האמורות למעלה, שהרי לא לפני פרעה צוה לעשותם אלא לפני ישראל, שיאמינו לו, ולא מצינו שעשאם לפניו, אלא מופתים שאני עתיד לשום בידך במצרים, כמו (שמות ז ט) כי ידבר אליכם פרעה  . ואל תתמה על אשר כתיב אשר שמתי, שכן משמעו כשתדבר עמו, כבר שמתים בידך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואמרת אל פרעה.	כשתשמע שלבו חזק וימאן לשלוח אמור לו כן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בני בכרי.	לשון גדלה, כמו (תהלים פט כח) אף אני בכור אתנהו, זהו פשוטו. ומדרשו כאן חתם הקדוש ברוך הוא על מכירת הבכורה שלקח יעקב מעשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואמר אליך.	בשליחותו של מקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלח את בני  הנה אנכי הרג  .	היא מכה אחרונה ובה התרהו תחלה מפני שהיא קשה, וזה הוא שאמר (איוב לו כב) הן אל ישגיב בכחו, לפיכך מי כמהו מורה (איוב לו כב) . בשר ודם המבקש להנקם מחברו מעלים את דבריו שלא יבקש הצלה, אבל הקדוש ברוך הוא ישגיב בכחו ואין יכולת להמלט מידו, כי אם בשובו אליו, לפיכך הוא מורהו ומתרה בו לשוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בדרך במלון: ויבקש המיתו.	המלאך למשה, לפי שלא מל את אליעזר בנו, ועל שנתרשל נענש מיתה. תניא אמר רבי יוסי חס ושלום לא נתרשל, אלא אמר אמול ואצא לדרך, סכנה היא לתינוק עד שלשה ימים, אמול ואשהה שלשה ימים, הקדוש ברוך הוא צוני (פסוק י''ט) לך שוב מצרים. ומפני מה נענש, לפי שנתעסק במלון תחלה. במסכת נדרים (דף לא ב) . והיה המלאך נעשה כמין נחש ובולעו מראשו ועד ירכיו, וחוזר ובולעו מרגליו ועד אותו מקום, הבינה צפורה שבשביל המילה הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותגע לרגליו.	השליכתו לפני רגליו של משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותאמר.	על בנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי חתן דמים אתה לי.	אתה היית גורם להיות החתן שלי נרצח עליך, הורג אישי אתה לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירף.	המלאך	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממנו.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אז הבינה שעל המילה בא להרגו: אמרה חתן דמים למולת.	חתני היה נרצח על דבר המילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למולת.	על דבר המולות. שם דבר הוא, והלמ''ד משמשת בלשון על, כמו (שמות יד ג) ואמר פרעה לבני ישראל. ואונקלוס תרגם דמים, על דם המילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואחר באו משה ואהרן  .	אבל הזקנים נשמטו אחד אחד מאחרי משה ואהרן, עד שנשמטו כלם קודם שהגיעו לפלטין, לפי שיראו ללכת, ובסיני נפרע להם (כד ב) ונגש משה לבדו והם לא יגשו, החזירם לאחוריהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פן יפגענו.	פן יפגעך היו צריכים לומר, אלא שחלקו כבוד למלכות. פגיעה זו לשון מקרה מות היא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תפריעו את העם ממעשיו.	תבדילו ותרחיקו אותם ממלאכתם, ששומעין לכם וסבורים לנוח מן המלאכה. וכן (משלי ד טו) פרעהו אל תעבר בו, רחקהו. וכן (שם א כה) ותפרעו כל עצתי, (שמות לב כה) כי פרוע הוא, נרחק ונתעב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכו לסבלתיכם.	לכו למלאכתכם שיש לכם לעשות בבתיכם. אבל מלאכת שעבוד מצרים לא היתה על שבטו של לוי, ותדע לך שהרי משה ואהרן יוצאים ובאים שלא ברשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הן רבים עתה עם הארץ.	שהעבודה מטלת עליהם ואתם משביתים אותם מסבלותם, הפסד גדול הוא זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנגשים.	מצריים היו, והשוטרים היו ישראלים, הנוגש ממנה על כמה שוטרים, והשוטר ממנה לרדות בעושי המלאכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תבן.	אשטובל''א [קש] היו גובלין אותו עם הטיט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כתמול שלשם.	כאשר הייתם עושים עד הנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקששו.	ולקטו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת מתכנת הלבנים.	סכום חשבון הלבנים שהיה כל אחד עושה ליום כשהיה התבן נתן להם, אותו סכום תשימו עליהם גם עתה, למען תכבד העבודה עליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי נרפים.	מן העבודה הם, לכך לבם פונה אל הבטלה וצועקים לאמר נלכה  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתכנת.	ותוכן לבנים (פסוק יט) , ולו נתכנו עלילות (שמואל א' ב ג) , את הכסף המתכן (מלכים ב' יב יב) , כלם לשון חשבון הם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נרפים.	המלאכה רפויה בידם ועזובה מהם והם נרפים ממנה, רטריי''ש בלע''ז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל ישעו בדברי שקר.	ואל יהגו וידברו תמיד בדברי רוח לאמר נלכה נזבחה. ודומה לו (תהלים קיט קיז) ואשעה בחקיך תמיד, (דברים כח לז) למשל ולשנינה, מתרגמינן ולשועי, (בראשית כד סו) ויספר ואשתעי. ואי אפשר לומר ישעו לשון (בראשית ד ד) וישע ה' אל הבל  , (שם ה) ואל קין ואל מנחתו לא שעה, ולפרש אל ישעו אל יפנו, שאם כן היה לו לכתוב ואל ישעו אל דברי שקר או לדברי שקר, כי כן גזרת כלם (ישעי' יז ז) ישעה האדם על עשהו, (שם לא א) ולא שעו על קדוש ישראל, (שם יז ח) ולא ישעה אל המזבחות, ולא מצאתי שמוש שלבי''ת סמוכה לאחריהם, אבל אחר לשון דבור, כמתעסק לדבר בדבר נופל לשון שמוש בי''ת, כגון (יחזקאל לג ל) הנדברים בך, (במדבר יב א) ותדבר מרים ואהרן במשה, (זכריה ד א) המלאך הדבר בי, (דברים יא יט) לדבר בם, (תהלים קיט מו) ואדברה בעדתיך, אף כאן אל ישעו בדברי שקר אל יהיו נדברים בדברי שוא והבאי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתם לכו קחו לכם תבן.	וצריכים אתם לילך בזריזות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אין נגרע מעבדתכם דבר.	מכל סכום לבנים שהייתם עושים ליום בהיות התבן נתן לכם מזמן מבית המלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לקשש קש לתבן.	לאסוף אסיפה, ללקוט לקט לצורך תבן הטיט. קש לשון לקוט. על שם שדבר המתפזר הוא וצריך לקוששו, קרוי קש בשאר מקומות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אצים.	דוחקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דבר יום ביומו.	חשבון שלכל יום כלו ביומו, כאשר עשיתם בהיות התבן מוכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויכו שטרי בני ישראל.	השוטרים ישראלים היו וחסים על חבריהם מלדחקם, וכשהיו משלימים הלבנים לנוגשים שהם מצריים, והיה חסר מן הסכום, היו מלקין אותם על שלא דחקו את עושי המלאכה, לפיכך זכו אותם שוטרים להיות סנהדרין, ונאצל מן הרוח אשר על משה, והושם עליהם, שנאמר (במדבר יא טז) אספה לי שבעים איש מזקני ישראל אשר ידעת, מאותן שידעת הטובה שעשו במצרים, כי הם זקני העם ושוטריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויכו.	לשון ויפעלו, הכו מיד אחרים, הנוגשים הכום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולבנים אמרים לנו עשו.	כמנין הראשון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחטאת עמך.	אלו היה נקוד פת''ח הייתי אומר שהוא דבוק, ודבר זה חטאת עמך הוא, עכשיו שהוא קמ''ץ, שם דבר הוא. וכך פרושו ודבר זה מביא חטאת על עמך, כאלו כתוב וחטאת לעמך, כמו (רות א יט) כבאנה בית לחם, שהוא כמו לבית לחם וכן הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותכן לבנים.	חשבון הלבנים, וכן (מלכים ב יב יב) את הכסף המתכן, המנוי, כמו שאמר בענין (שם יא) ויצרו וימנו את הכסף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויראו שטרי בני ישראל.	את חבריהם הנרדים על ידם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויפגעו.	אנשים מישראל את משה ואת אהרן  . ורבותינו דרשו כל נצים ונצבים דתן ואבירם היו, שנאמר בהם יצאו נצבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה הרעתה לעם הזה.	ואם תאמר מה אכפת לך, קובל אני על ששלחתני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הרע.	לשון הפעיל הוא, הרבה רעה עליהם. ותרגומו אבאש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עתה תראה  .	הרהרת על מדותי, לא כאברהם שאמרתי לו (בראשית כא יב) כי ביצחק יקרא לך זרע, ואחר כך אמרתי לו (שם כב ב) העלהו לעולה, ולא הרהר אחרי, לפיכך עתה תראה. העשוי לפרעה תראה, ולא העשוי למלכי שבעה אמות, כשאביאם לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי ביד חזקה ישלחם.	מפני ידי החזקה שתחזק עליו ישלחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביד חזקה יגרשם מארצו.	על כרחם של ישראל יגרשם, ולא יספיקו לעשות להם צידה. וכן הוא אומר (שמות יב לג) ותחזק מצרים על העם למהר לשלחם  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר אלהים אל משה.	דבר אתו משפט על שהקשה לדבר ולומר (לעיל ה כב) למה הרעותה לעם הזה: ויאמר אליו אני ה'. נאמן לשלם שכר טוב למתהלכים לפני. ולא לחנם שלחתיך כי אם לקים דברי שדברתי לאבות הראשונים. ובלשון הזה מצינו שהוא נדרש בכמה מקומות אני ה' נאמן לפרע, כשהוא אמור אצל עונש, כגון (ויקרא יט יב) וחללת את שם אלהיך אני ה', וכשהוא אמור אצל קיום מצות, כגון (ויקרא כב לא) ושמרתם מצותי ועשיתם אותם אני ה', נאמן לתן שכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וארא.	אל האבות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באל שדי.	הבטחתים הבטחות ובכלן אמרתי להם אני אל שדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמי ה' לא נודעתי להם.	לא הודעתי אין כתיב כאן אלא לא נודעתי לא נכרתי להם במדת אמתות שלי שעליה נקרא שמי ה' נאמן לאמת דברי, שהרי הבטחתים ולא קימתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם הקמתי את בריתי  .	וגם כשנראיתי להם באל שדי הצבתי והעמדתי בריתי ביני וביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לתת להם את ארץ כנען.	לאברהם בפרשת מילה נאמר (בראשית יז א) אני אל שדי  , (בראשית יז ח) ונתתי לך ולזרעך אחריך את ארץ מגוריך, ליצחק (בראשית כו ג) כי לך ולזרעך אתן את כל הארצות האל והקימותי את השבועה אשר נשבעתי לאברהם, ואותה שבועה שנשבעתי לאברהם באל שדי, אמרתי ליעקב (בראשית לה יא. יב) אני אל שדי פרה ורבה  ואת הארץ אשר  , הרי שנדרתי להם ולא קימתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם אני.	כמו שהצבתי והעמדתי הברית יש עלי לקים, לפיכך שמעתי את נאקת בני ישראל הנואקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר מצרים מעבדים אתם ואזכר.	אותו הברית. כי בברית בין הבתרים אמרתי לו (בראשית טו יד) וגם את הגוי אשר יעבדו דן אנכי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכן.	על פי אותה השבועה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אמר לבני ישראל אני ה'.	הנאמן בהבטחתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והוצאתי אתכם.	כי כן הבטחתיו (שם שם) ואחרי כן יצאו ברכוש גדול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סבלת מצרים.	טורח משא מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נשאתי את ידי.	הרימותיה להשבע בכסאי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא שמעו אל משה.	לא קבלו תנחומין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקצר רוח.	כל מי שהוא מצר, רוחו ונשימתו קצרה ואינו יכול להאריך בנשימתו. קרוב לענין זה שמעתי פרשה זו מרבי ברוך ברבי אליעזר, והביא לי ראיה ממקרא זה (ישעיה טז כא) בפעם הזאת אודיעם את ידי ואת גבורתי וידעו כי שמי ה', למדנו כשהקדוש ברוך הוא מאמן את דבריו אפילו לפרענות מודיע ששמו ה', וכל שכן האמנה לטובה. ורבותינו דרשוהו לענין שלמעלה, שאמר משה (לעיל ה כב) למה הרעתה, אמר לו הקדוש ברוך הוא חבל על דאבדין ולא משתכחין. יש לי להתאונן על מיתת האבות, הרבה פעמים נגליתי אליהם באל שדי ולא אמרו לי מה שמך, ואתה אמרת (לעיל ג יג) מה שמו מה אומר אליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם הקמתי  .	וכשבקש אברהם לקבור את שרה לא מצא קבר עד שקנה בדמים מרבים, וכן ביצחק ערערו עליו על הבארות אשר חפר, וכן ביעקב (בראשית לג יט) ויקן את חלקת השדה, לנטות אהלו, ולא הרהרו אחר מדותי, ואתה אמרת (ה כב) למה הרעתה. ואין המדרש מתישב אחר המקרא מפני כמה דברים אחת, שלא נאמר, ושמי ה' לא שאלו לי. ואם תאמר לא הודיעם שכך שמו, הרי תחלה כשנגלה לאברהם בין הבתרים נאמר (בראשית טו ז) אני ה' אשר הוצאתיך מאור כשדים. ועוד, היאך הסמיכה נמשכת בדברים שהוא סומך לכאן (פסוק ה) וגם אני שמעתי  (פסוק ו) לכן אמר לבני ישראל. לכך אני אומר יתישב המקרא על פשוטו דבר דבור על אפניו, והדרשה תדרש, שנאמר (ירמיה כג כט) הלוא כה דברי כאש נאם ה' וכפטיש יפוצץ סלע, מתחלק לכמה ניצוצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיך ישמעני פרעה.	זה אחד מעשרה קל וחמר שבתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערל שפתים.	אטום שפתים. וכן כל לשון ערלה אני אומר שהוא אטום (ירמיה ו י) ערלה אזנם, אטומה משמוע, (ירמיה ט כה) ערלי לב, אטומים מהבין, (חבקוק ב טז) שתה גם אתה והערל, והאטם משכרות כוס הקללה. ערלת בשר, שהגיד אטום ומכסה בה. (ויקרא יט כג) וערלתם ערלתו, עשו לו אטם וכסוי אסור שיבדיל בפני אכילתו, (שם) שלש שנים יהיה לכם ערלים, אטום ומכסה ומבדל מלאכלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר ה' אל משה ואל אהרן.	לפי שאמר משה (פסוק יב) ואני ערל שפתים, צירף לו הקדוש ברוך הוא את אהרן להיות לו לפה ולמליץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצום אל בני ישראל.	צום עליהם להנהיגם בנחת ולסבול אותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל פרעה מלך מצרים.	צום עליו לחלק לו כבוד בדבריהם, זהו מדרשו. ופשוטו צום על דבר ישראל ועל שליחותו אל פרעה. ודבר הצווי מהו, מפורש בפרשה שניה לאחר סדר היחס, אלא מתוך שהזכיר משה ואהרן הפסיק הענין באלה ראשי בית אבותם (פסוק יד) ללמדנו היאך נלדו משה ואהרן ובמי נתיחסו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלה ראשי בית אבתם.	מתוך שהזקק ליחס שבטו של לוי עד משה ואהרן, בשביל משה ואהרן התחיל ליחסם דרך תולדותם מראובן. [ובפסיקתא רבתי ראיתי לפי שקנטרם יעקב אביהם לשלשה שבטים הללו בשעת מותו, חזר הכתוב ויחסם כאן לבדם לומר שחשובים הם] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושני חיי לוי  .	למה נמנו שנותיו של לוי, להודיע כמה ימי השעבוד, שכל זמן שאחד מן השבטים קים לא היה שעבוד, שנאמר (שמות א ו) וימת יוסף וכל אחיו, ואחר כך (שם ח) ויקם מלך חדש, ולוי האריך ימים על כלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושני חיי קהת ושני חיי עמרם  .	מחשבון זה אנו למדים על מושב בני ישראל ארבע מאות שנה שאמר הכתוב, שלא בארץ מצרים לבדה היו, אלא מיום שנלד יצחק, שהרי קהת מיורדי מצרים היה, חשוב כל שנותיו ושנות עמרם ושמונים של משה לא תמצאם ארבע מאות שנה, והרבה שנים נבלעים לבנים בשני האבות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יוכבד דדתו.	אחת אבוהי בת לוי אחות קהת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחות נחשון.	מכאן למדנו הנושא אשה צריך לבדוק באחיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבנות פוטיאל.	מזרע יתרו שפטם עגלים לעבודה זרה. ומזרע יוסף שפטפט ביצרו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא אהרן ומשה.	אלו שהזכרו למעלה, שילדה יוכבד לעמרם, הוא אהרן ומשה. יש מקומות שמקדים אהרן למשה ויש מקומות שמקדים משה לאהרן, לומר לך ששקולין כאחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על צבאתם.	בצבאותם, כל צבאם לשבטיהם. יש על שאינו אלא במקום אות אחת (בראשית כז מ) ועל חרבך תחיה, כמו בחרבך, (יחזקאל לג כו) עמדתם על חרבכם, כמו בחרבכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הם המדברים  .	הם שנצטוו הם שקימו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא משה ואהרן.	הם בשליחותם ובצדקתם מתחלה ועד סוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי ביום דבר  .	מחבר למקרא שלאחריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר ה'.	הוא הדבור עצמו האמור למעלה (פסוק יא) בא דבר אל פרעה מלך מצרים, אלא מתוך שהפסיק הענין כדי ליחסם, חזר הענין עליו להתחיל בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אני ה'.	כדאי אני לשלחך ולקים דברי שליחותי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר משה לפני ה'.	היא האמירה שאמר למעלה (פסוק יב) הן בני ישראל לא שמעו אלי, ושנה הכתוב כאן כיון שהפסיק הענין, וכך היא השטה כאדם האומר נחזור על הראשונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נתתיך אלהים לפרעה.	שופט ורודה לרדותו במכות ויסורין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהיה נביאך.	כתרגומו מתורגמנך, וכן כל לשון נבואה אדם המכריז ומשמיע לעם דברי תוכחות, והוא מגזרת (ישעיה נז יט) ניב שפתים, (משלי י לא) ינוב חכמה, ויכל מהתנבות דשמואל (א' י יג) . ובלעז קוראין לו פרקייר''א :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתה תדבר.	פעם אחת כל שליחות ושליחות כפי ששמעתו מפי, ואהרן אחיך ימליצנו ויטעימנו באזני פרעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואני אקשה.	מאחר שהרשיע והתריס כנגדי, וגלוי לפני שאין נחת רוח באמות עובדי עבודה זרה לתת לב שלם לשוב, טוב לי שיתקשה לבו למען הרבות בו אותותי ותכירו אתם את גבורותי. וכן מדתו של הקדוש ברוך הוא מביא פרענות על האמות עובדי עבודה זרה כדי שישמעו ישראל וייראו, שנאמר (צפניה ג ו) הכרתי גוים נשמו פנותם  , (שם ז) אמרתי אך תיראי אותי תקחי מוסר, ואף על פי כן בחמש מכות הראשונות לא נאמר ויחזק ה' את לב פרעה, אלא ויחזק לב פרעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את ידי.	יד ממש להכות בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מופת.	אות, להודיע שיש צורך (צרוך) במי ששולח אתכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לתנין.	נחש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלהטיהם.	בלחשיהון ואין לו דמיון במקרא, ויש לדמות לו (בראשית ג כב) להט החרב המתהפכת, דומה שהיא מתהפכת על ידי לחש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבלע מטה אהרן.	מאחר שחזר ונעשה מטה בלע את כלן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כבד.	תרגומו יקיר, ולא אתיקר, מפני שהוא שם דבר, כמו (שמות יח יח) כי כבד ממך הדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנה יצא המימה.	לנקביו, שהיה עושה עצמו אלוה ואומר שאינו צריך לנקביו ומשכים ויוצא לנילוס ועושה שם צרכיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונהפכו לדם.	לפי שאין גשמים יורדים במצרים, ונילוס עולה ומשקה את הארץ, ומצרים עובדים לנילוס, לפיכך הלקה את יראתם ואחר כך הלקה אותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונלאו מצרים.	לבקש רפואה למי היאור שיהיו ראוין לשתות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אמר אל אהרן.	לפי שהגין היאור על משה כשנשלך לתוכו, לפיכך לא לקה על ידו לא בדם ולא בצפרדעים, ולקה על ידי אהרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נהרתם.	הם נהרות המושכים כעין נהרות שלנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יאריהם.	הם ברכות נגרים העשויות בידי אדם משפת הנהר לשדות, ונילוס מימיו מתברכים ועולה דרך היאורים ומשקה השדות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אגמיהם.	קבוצת מים שאינן נובעין ואינן מושכין, אלא עומדין במקום אחד, וקורין לו אישטנ''ק :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל ארץ מצרים.	אף במרחצאות ובאמבטאות שבבתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובעצים ובאבנים.	מים שבכלי עץ ובכלי אבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלטיהם.	לחש שאומרין אותו בלט ובחשאי. ורבותינו אמרו בלטיהם מעשה שדים, בלהטיהם מעשה כשפים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחזק לב פרעה.	לומר על ידי מכשפות אתם עושים כן, תבן אתם מכניסין לעפריים, עיר שכלה תבן, אף אתם מביאין מכשפות למצרים שכלה כשפים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם לזאת.	למופת המטה, שנהפך לתנין ולא לזה של דם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימלא.	מנין שבעת ימים, שלא שב היאור לקדמותו, שהיתה המכה משמשת רביע חדש ושלשה חלקים היה מעיד ומתרה בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מאן אתה.	ואם סרבן אתה. מאן כמו ממאן, מסרב, אלא כנה האדם על שם המפעל, כמו (איוב טז יב) שלו, (ירמיה מח יא) ושקט, (מלכים א' כ מג) סר וזעף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נגף את כל גבולך.	מכה, וכן כל לשון מגפה אינו לשון מיתה אלא לשון מכה, וכן (שמות כא כב) ונגפו אשה הרה, אינו לשון מיתה. וכן (ירמיה יג טז) ובטרם יתנגפו רגליכם, (תהלים צא יב) פן תגוף באבן רגלך, (ישעיה ח יד) ולאבן נגף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועלו.	מן היאור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בביתך.	ואחר כך בבתי עבדיך. הוא התחיל בעצה תחלה (שמות א ט) ויאמר אל עמו, וממנו התחילה הפרענות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובכה ובעמך.	בתוך מעיהם נכנסין ומקרקרין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותעל הצפרדע.	צפרדע אחת היתה והיו מכין אותה והיא מתזת נחילים נחילים זהו מדרשו. ופשוטו יש לומר שרוץ הצפרדעים קורא לשון יחידות. וכן (להלן יד) ותהי הכנם, הרחישה דוילייר''א בלעז , ואף ותעל הצפרדע גרינוילייר''א בלעז [רחישת צפרדעים] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התפאר עלי.	כמו (ישעיה י טו) היתפאר הגרזן על החצב בו, משתבח לומר אני גדול ממך ונט''ר בלעז [להתפאר] . וכן התפאר עלי, השתבח להתחכם ולשאול דבר גדול ולומר שלא אוכל לעשותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למתי אעתיר לך.	את אשר אעתיר לך היום על הכרתת הצפרדעים, למתי תרצה שיכרתו, ותראה אם אשלים דברי למועד שתקבע לי. אלו נאמר מתי אעתיר, היה משמע מתי אתפלל, עכשיו שנאמר למתי משמע אני היום אתפלל עליך שיכרתו הצפרדעים לזמן שתקבע עלי, אמור לאיזה יום תרצה שיכרתו. אעתיר, העתירו, והעתרתי, ולא נאמר אעתר עתרו ועתרתי, מפני שכל לשון עתר הרבות פלל הוא, וכאשר יאמר הרבו, ארבה, והרביתי לשון מפעיל, כך יאמר, אעתיר, העתירו, והעתרתי דברים, ואב לכלם והעתרתם עלי דבריכם (יחזקאל לה יג) , הרביתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר למחר.	התפלל היום שיכרתו למחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא ויצעק.	מיד שיכרתו למחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמרם חמרם.	צבורים צבורים כתרגומו דגורין גלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והכבד את לבו.	לשון פעול הוא, כמו (בראשית יב ט) הלוך ונסוע' וכן (מלכים ב' ג כד) והכות את מואב, (שמו''א כב יג) ושאול לו באלהים, (מלכים א' כ לז) הכה ופצע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר דבר ה'.	והיכן דבר (שמות ז ד) ולא ישמע אליכם פרעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותהי הכנם.	הרחישה דולייר''א בלעז [רחישת כנים] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להוציא את הכנים.	לבראתם ממקום אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יכלו.	שאין השד שולט על בריה פחותה מכשעורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אצבע אלהים הוא.	מכה זו אינה על ידי כשפים, מאת המקום היא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משליח בך.	מגרה בך, וכן (דברים לב כד) ושן בהמות אשלח בם, לשון שסוי אינציטי''ר בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הערב.	כל מיני חיות רעות ונחשים ועקרבים בערבוביא והיו משחיתים בהם. ויש טעם בדבר באגדה בכל מכה ומכה למה זו ולמה זו. בטכסיסי מלחמות מלכים בא עליהם, כסדר מלכות כשצרה על עיר, בתחלה מקלקל מעינותיה, ואחר כך תוקעין עליהם ומריעין בשופרות ליראם ולבהלם, וכן הצפרדעים מקרקרים והומים וכו. כדאיתא במדרש רבי תנחומא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפליתי.	והפרשתי, וכן (שמות ט ד) והפלה ה', וכן (דברים ל יא) לא נפלאת היא ממך. לא מבדלת ומפרשת היא ממך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען תדע כי אני ה' בקרב הארץ.	אף על פי ששכינתי בשמים גזרתי מתקימת בתחתונים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמתי פדת.	שיבדיל בין עמי ובין עמך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תשחת הארץ.	נשחתה הארץ. אתחבלת ארעא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זבחו לאלהיכם בארץ.	במקומכם, ולא תלכו במדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תועבת מצרים.	יראת מצרים, כמו (מלכים ב' כג יג) ולמלכם תועבת בני עמון, ואצל ישראל קורא אותה תועבה. ועוד יש לומר בלשון אחר תועבת מצרים, דבר שנאוי הוא למצרים זביחה שאנו זובחים, שהרי יראתם אנו זובחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יסקלנו.	בתמיהה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התל.	כמו להתל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעתר אל ה'.	נתאמץ בתפלה, וכן אם בא לומר, ויעתיר היה יכול לומר ומשמע וירבה בתפלה, וכשהוא אומר בלשון ויפעל משמע וירבה להתפלל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסר הערב.	ולא מתו כמו שמתו הצפרדעים, שאם מתו היה להם הנאה בעורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם בפעם הזאת.	אף על פי שאמר (פסוק כד) אנכי אשלח אתכם, לא קים הבטחתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחזיק בם.	אוחז בם, כמו (דברים כה יא) והחזיקה במבשיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנה יד ה' הויה.	לשון הוה, כי כן יאמר בלשון נקבה על שעבר היתה ועל העתיד תהיה ועל העומד הויה, כמו עושה, רוצה, רועה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפלה.	והבדיל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלא חפניכם.	ילויני''ש בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פיח כבשן.	דבר הנפח מן הגחלים עמומים הנשרפים בכבשן, ובלעז אולבי''ש . פיח לשון הפחה, שהרוח מפיחן ומפריחן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזרקו משה.	כל דבר הנזרק בכח אינו נזרק אלא ביד אחת. הרי נסים הרבה, אחד שהחזיק קמצו של משה מלא חפנים שלו ושל אהרן. ואחד שהלך האבק על כל ארץ מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשחין פרח אבעבעת.	כתרגומו לשחין סגי אבעבועין, שעל ידו צומחין בהן בועות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שחין.	לשון חמימות. והרבה יש בלשון משנה (יומא נג ב) שנה שחונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באדם ובבהמה.	ואם תאמר מאין היו להם הבהמות והלא כבר נאמר (פסוק ו) וימת כל מקנה מצרים, אלא לא נגזרה גזרה אלא על אותן שבשדות בלבד, שנאמר (פסוק ג) במקנך אשר בשדה והירא את דבר ה' הניס את מקנהו אל הבתים. וכן שנויה במכילתא אצל (יד ז) ויקח שש מאות רכב בחור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל מגפתי.	למדנו מכאן שמכת בכורות (י''ג: בכורות) שקולה כנגד כל המכות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי עתה שלחתי את ידי  .	כי אלו רציתי כשהיתה ידי במקנך שהכיתים בדבר שלחתיה והכיתי אותך ואת עמך עם הבהמות ותכחד מן הארץ, אבל בעבור זאת העמדתיך  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עודך מסתולל בעמי.	כתרגומו כבישת ליה לעמי, והוא מגזרת (ישעיה יא טז) מסלה, דמתרגמינן אורח כבישא, ובלעז קלקיי''ר . וכבר פרשתי בסוף ויהי מקץ כל תבה שתחלת יסודה סמ''ך והיא באה לדבר בלשון מתפעל, נותן התי''ו של שמוש באמצע אותיות של עיקר, כגון זו וכגון (קהלת יב ה) ויסתבל החגב, מגזרת סבל, (במדבר טז יג) כי תשתרר עלינו, מגזרת שר ונגיד, (דניאל ז ח) משתכל הוית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כעת מחר.	כעת הזאת למחר, שרט לו שריטה בכותל למחר כשתגיע חמה לכאן ירד הברד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוסדה.	שנתיסדה וכל תבה שתחלת יסודה יו''ד כגון יסד, ילד, ידע, יסר, כשהיא מתפעלת תבא הוי''ו במקום היו''ד, כמו הוסדה (הושע ב ה) הולדה (אסתר ב כה) ויודע (בראשית מו כ) ויולד ליוסף, בדברים לא יוסר עבד (משלי כט יט) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלח העז.	כתרגומו שלח כנוש. וכן (ישעיה י לא) ישבי הגבים העיזו, (ירמיה ו א) העזו בני בנימן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יאסף הביתה.	לשון הכנסה הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הניס.	הבריח לשון (שמות ד ג) וינס משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על השמים.	לצד השמים, ומדרש אגדה הגביהו הקדוש ברוך הוא למשה למעלה מן השמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתלקחת בתוך הברד.	נס בתוך נס, האש והברד מעורבין, והברד מים הוא, ולעשות רצון קונם עשו שלום ביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורב.	די לו במה שהוריד כבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כצאתי את העיר.	מן העיר, אבל בתוך העיר לא התפלל, לפי שהיתה מלאה גלולים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טרם תיראון.	עדין לא תיראון. וכן כל טרם שבמקרא עדין לא הוא, ואינו לשון קודם, כמו (בראשית יט ד) טרם ישכבו, עד לא שכיבו (שם ב ה) טרם יצמח, עד לא צמח, אף זה כן הוא ידעתי כי עדין אינכם יראים ומשתהיה הרוחה תעמדו בקלקולכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפשתה והשערה נכתה.	נשברה לשון (מלכים ב כג כט) פרעה נכה, (ישעיה טז ז) נכאים, וכן (פסוק לב) לא נכו. ולא יתכן לפרשו לשון הכאה, שאין נו''ן במקום ה''א לפרש נכתה כמו הכתה, נכו כמו הכו, אלא הנו''ן שרש בתבה והרי הוא מגזרת (איוב לג כא) ושפו עצמותיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי השערה אביב.	כבר בכרה ועומדת בקשיה ונשתברו ונפלו. וכן הפשתה גדלה כבר והקשה לעמוד בגבעוליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השערה אביב.	עמדה באביה, לשון (שיר השירים ו יא) באבי הנחל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אפילת הנה.	מאחרות, ועדין היו רכות ויכולות לעמוד בפני קשה. ואף על פי שנאמר (פסוק כה) ואת כל עשב השדה הכה הברד יש לפרש פשוטו של מקרא בעשבים העומדים בקלחם הראויים ללקות בברד. ובמדרש רבי תנחומא יש מרבותינו שנחלקו על זאת ודרשו כי אפילות פלאי פלאות נעשו להם, שלא לקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא נתך.	לא הגיע, ואף אותן שהיו באויר לא הגיעו לארץ, ודומה לו (דניאל ט יא) ותתך עלינו האלה והשבועה, דעזרא, ותגיע עלינו. ומנחם בן סרוק חברו בחלק (יחזקאל כב כב) כהתוך כסף, לשון יציקת מתכת, ורואה אני את דבריו, כתרגומו ויצק (שמות לח ה) ואתיך, (שם כז) לצקת לאתכא, אף זה לא נתך לארץ לא הוצק לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר ה' אל משה בא אל פרעה.	והתרה בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שתי.	שימי, שאשית אני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולמען תספר.	בתורה להודיע לדורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התעללתי.	שחקתי, כמו (במדבר כב כט) כי התעללת בי, (שמואל א' ו ו) הלוא כאשר התעולל בהם, האמור במצרים. ואינו לשון פועל ומעללים, שאם כן היה לו לכתוב עוללתי, כמו (איכה א כב) ועולל למו כאשר עוללת לי, (שם כב) אשר עולל לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לענת.	כתרגומו לאתכנעא, והוא מגזרת עני, מאנת להיות עני ושפל מפני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עין הארץ.	את מראה הארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יוכל  .	הרואה לראות את הארץ, ולשון קצרה דבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הטרם תדע.	העוד לא ידעת כי אבדה מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויושב.	הושבו על ידי שליח ששלחו אחריהם והשיבום אל פרעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר אשלח אתכם ואת טפכם.	אף כי אשלח גם את הצאן ואת הבקר כאשר אמרתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראו כי רעה נגד פניכם.	כתרגומו. ומדרש אגדה שמעתי כוכב אחד יש ששמו רעה. אמר להם פרעה רואה אני באיצטגנינות שלי אותו כוכב עולה לקראתכם במדבר, והוא סימן דם והריגה וכשחטאו ישראל בעגל ובקש הקדוש ברוך הוא להרגם אמר משה בתפלתו (שמות לב יב) למה יאמרו מצרים לאמר ברעה הוציאם, זו היא שאמר להם ראו כי רעה נגד פניכם, מיד (שם יד) וינחם ה' על הרעה והפך את הדם לדם מילה, שמל יהושע אותם, וזהו שנאמר (יהושע ה ט) היום גלותי את חרפת מצרים מעליכם שהיו אומרים לכם דם אנו רואין עליכם במדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא כן.	כאשר אמרתם להוליך הטף עמכם אלא לכו נא הגברים ועבדו את ה':	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אתה אתם מבקשים.	כי אותה בקשתם עד הנה (שמות ה ח) נזבחה לאלהינו, ואין דרך הטף לזבוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגרש אתם.	הרי זה לשון קצר ולא פרש מי המגרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בארבה.	בשביל מכת הארבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורוח הקדים.	רוח מזרחית נשא את הארבה, לפי שבא כנגדו שמצרים בדרומית מערבית היתה, כמו שמפורש במקום אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואחריו לא יהיה כן.	ואותו שהיה בימי יואל, שנאמר (יואל ב ב) כמוהו לא נהיה מן העולם, למדנו שהיה כבד משל משה כי אותו של יואל היה על ידי מינין הרבה, שהיו יחד ארבה ילק חסיל גזם, אבל של משה לא היה אלא של מין אחד, וכמוהו לא היה ולא יהיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל ירק.	עלה ירוק וירדור''א בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רוח ים.	רוח מערבי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימה סוף.	אומר אני שים סוף היה מקצתו במערב כנגד כל רוח דרומית וגם במזרח של ארץ ישראל, לפיכך רוח ים תקעו לארבה בימה סוף כנגדו. וכן מצינו לענין תחומין שהוא פונה לצד מזרח, שנאמר (שמות כג לא) מים סוף ועד ים פלשתים, ממזרח למערב, שים פלשתים במערב היה, שנאמר בפלשתים (צפניה ב ה) יושבי חבל הים גוי כרתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא נשאר ארבה אחד.	אף המלוחים שמלחו מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימש חשך.	ויחשיך עליהם חשך יותר מחשכו של לילה, וחשך של לילה יאמיש ויחשיך עוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימש.	כמו ויאמש יש לנו תיבות הרבה חסרות אל''ף לפי שאין הברת האל''ף נכרת כל כך אין הכתוב מקפיד על חסרונה, כגון (ישע' יג כ) ולא יהל שם ערבי, כמו לא יאהל, לא יטה אהלו. וכן (שמואל ב כב מ) ותזרני חיל, כמו ותאזרני. ואונקלוס תרגם לשון הסרה, כמו (שמות יג כב) לא ימיש בתר דיעדי קבל ליליא, כשיגיע סמוך לאור היום. אבל אין הדבר מישב על הוי''ו של וימש, לפי שהוא כתוב אחר ויהי חשך. ומדרש אגדה פותרו לשון (דברים כח כט) ממשש בצהרים, שהיה כפול ומכפל ועב עד שהיה בו ממש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי חשך אפלה	וכו'	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלשת ימים  .	חשך של אופל שלא ראו איש את אחיו אותן שלשת ימים. ועוד שלשת ימים אחרים חשך מכפל על זה, שלא קמו איש מתחתיו. יושב אין יכול לעמוד, ועומד אין יכול לישב. ולמה הביא עליהם חשך, שהיו בישראל באותו הדור רשעים, ולא היו רוצים לצאת, ומתו בשלשת ימי אפלה כדי שלא יראו מצרים במפלתם ויאמרו אף הן לוקין כמונו. ועוד שחפשו ישראל וראו את כליהם, וכשיצאו והיו שואלין מהן והיו אומרים אין בידינו כלום אמר לו אני ראיתיו בביתך ובמקום פלוני הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלשת ימים.	שלוש של ימים טירציינ''א בלעז וכן שבעת ימים בכל מקום שטיינ''א של ימים. כד	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יצג.	יהא מצג במקומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם אתה תתן.	לא דיך שמקננו ילך עמנו, אלא גם משלך תתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרסה.	פרסת רגל פלנט''א בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא נדע מה נעבד.	כמה תכבד העבודה שמא ישאל ממנו יותר ממה שיש בידינו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כן דברת.	יפה דברת ובזמנו דברת, אמת שלא אוסיף עוד ראות פניך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כלה.	גמירא, (כלה) כליל, כלכם ישלח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דבר נא.	אין נא אלא לשון בקשה, בבקשה ממך הזהירם על כך שלא יאמר אותו צדיק אברהם (בראשית טו יג) ועבדום וענו אותם קים בהם, (שם יד) ואחרי כן יצאו ברכוש גדול לא קים בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר משה כה אמר ה'.	בעמדו לפני פרעה נאמרה לו נבואה זו שהרי משיצא מלפניו לא הוסיף ראות פניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כחצת הלילה.	כהחלק הלילה, כחצות, כמו (מלכים א' יט כה) כעלות, (תהלים קכד ג) בחרות אפם בנו, זהו פשוטו לישבו על אפניו, שאין חצות שם דבר של חצי. ורבותינו דרשוהו כמו בחצי הלילה (שמות יב כט) ואמרו, שאמר משה כחצות, דמשמע סמוך לו או לפניו או לאחריו, ולא אמר בחצות, שמא יטעו אצטגניני פרעה, ויאמרו משה בדאי הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד בכור השבי.	(שמות יב כט) למה לקו השבויים, כדי שלא יאמרו, יראתם תבעה עלבונם והביאה פרענות על מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבכור פרעה עד בכור השפחה.	כל הפחותים מבכור פרעה וחשובים מבכור השפחה היו בכלל. ולמה לקו בני השפחות, שאף הם היו משעבדים בהם ושמחים בצרתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל בכור בהמה.	לפי שהיו עובדין לה, וכשהקדוש ברוך הוא נפרע מן האמה נפרע מאלהיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יחרץ כלב לשנו.	אומר אני שהוא לשון שנון, לא ישנן, וכן (יהושע י כא) לא חרץ לבני ישראל לאיש את לשנו, לא שנן, (שמו''ב ה כד) אז תחרץ תשתנן, (ישעיה מא טו) למורג חרוץ שנון, (משלי כא ה) מחשבות חרוץ, אדם חריף ושנון, (משלי י ד) ויד חרוצים תעשיר, חריפים, סוחרים שנונים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יפלה.	יבדיל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירדו כל עבדיך.	חלק כבוד למלכות שהרי בסוף ירד פרעה בעצמו אליו בלילה (שמות יב לא) ויאמר קומו צאו מתוך עמי ולא אמר לו משה מתחלה וירדת אלי והשתחוית לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ברגליך.	ההולכים אחר עצתך והלוכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואחרי כן אצא.	עם כל העם מארצך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא מעם פרעה.	כשגמר דבריו יצא מלפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחרי אף.	על שאמר לו (שמות י כח) אל תוסף ראות פני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען רבות מופתי.	מופתי שנים, רבות שלושה מכת בכורות וקריעת ים סוף ולנער את מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשה ואהרן עשו  .	כבר כתב לנו זאת בכל המופתים, ולא שנאה כאן אלא בשביל לסמכה לפרשה של אחריה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר ה' אל משה ואל אהרן.	בשביל שאהרן עשה וטרח במופתים כמשה, חלק לו כבוד זה במצוה ראשונה שכללו עם משה בדבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בארץ מצרים.	חוץ לכרך, או אינו אלא בתוך הכרך תלמוד לומר (לעיל ט כט) כצאתי את העיר  , ומה תפלה קלה לא התפלל בתוך הכרך דבור חמור לא כל שכן, ומפני מה לא נדבר עמו בתוך הכרך, לפי שהיתה מלאה גלולים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	החדש הזה.	הראהו לבנה בחדושה ואמר לו כשהירח מתחדש יהיה לך ראש חדש. ואין מקרא יוצא מידי פשוטו, על חדש ניסן אמר לו, זה יהיה ראש לסדר מנין החדשים, שיהא אייר קרוי שני, סיון שלישי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הזה.	נתקשה משה על מולד הלבנה באיזו שעור תראה ותהיה ראויה לקדש, והראה לו באצבע את הלבנה ברקיע, ואמר לו כזה ראה וקדש. וכיצד הראהו, והלא לא היה מדבר עמו אלא ביום, שנאמר (שמ' ו כח) ויהי ביום דבר ה', (ויק' ז לח) ביום צוותו, (במדבר טו כג) מן היום אשר צוה ה' והלאה, אלא סמוך לשקיעת החמה נאמרה לו פרשה זו, והראהו עם חשכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דברו אל כל עדת.	וכי אהרן מדבר והלא כבר נאמר (שמות ז ב) אתה תדבר, אלא חולקין כבוד זה לזה ואומרים זה לזה למדני, והדבור יוצא מבין שניהם, כאלו שניהם מדברים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל כל עדת ישראל  בעשר לחדש.	דברו היום בראש חדש שיקחוהו בעשור לחדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שה לבית אבת.	למשפחה אחת, הרי שהיו מרבין יכול שה אחד לכלן, תלמוד לומר שה לבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם ימעט הבית מהיות משה.	ואם יהיו מועטין מהיות משה אחד שאין יכולין לאכלו ויבא לידי נותר,	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולקח הוא ושכנו  זהו משמעו לפי פשוטו.	ועוד יש בו מדרש ללמד שאחר שנמנו עליו יכולין להתמעט ולמשוך ידיהם המנו ולהמנות על שה אחר, אך אם באו למשוך ידיהם ולהתמעט מהיות משה, יתמעטו בעוד השה קים בהיותו בחיים, ולא משנשחט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במכסת.	חשבון וכן (ויקרא כז כג) מכסת הערכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפי אכלו.	הראוי לאכילה פרט לחולה וזקן שאינן יכולין לאכול כזית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תכסו.	תתמנון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תמים.	בלא מום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בן שנה.	כל שנתו קרוי בן שנה כלומר שנלד בשנה זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הכבשים ומן העזים.	או מזה או מזה שאף עז קרויה שה, שנאמר (דברים יד ד) ושה עזים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה לכם למשמרת.	זה לשון בקור שטעון בקור ממום ארבעה ימים קדם שחיטה, ומפני מה הקדים לקיחתו לשחיטתו ארבעה ימים מה שלא צוה כן בפסח דורות, היה ר' מתיא בן חרש אומר הרי הוא אומר (יחזקאל טז ח) ואעבור עליך ואראך והנה עתך עת דדים, הגיעה שבועה שנשבעתי לאברהם שאגאל את בניו ולא היו בידם מצוות להתעסק בהם כדי שיגאלו, שנאמר (שם ז) ואת ערום ועריה, ונתן להם שתי מצוות דם פסח ודם מילה, שמלו באותו הלילה, שנאמר (שם ו) מתבוססת בדמיך, בשני דמים, ואומר (זכריה ט יא) . גם את בדם בריתך שלחתי אסיריך מבור אין מים בו, ולפי שהיו שטופים בעבודה זרה אמר להם (פסוק כא) משכו וקחו לכם, משכו ידיכם מעבודה זרה וקחו לכם צאן של מצוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושחטו אתו  .	וכי כלן שוחטין אלא מכאן ששלוחו של אדם כמותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קהל עדת ישראל.	קהל ועדה וישראל. מכאן אמרו, פסחי צבור נשחטין בשלש כתות זו אחר זו, נכנסה כת ראשונה ננעלו דלתות העזרה וכו' , כדאיתא בפסחים (דף סד א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בין הערבים.	משש שעות ולמעלה קרוי בין הערבים, שהשמש נוטה לבית מבואו לערוב. ולשון בין הערבים נראה בעיני אותן שעות שבין עריבת היום לעריבת הלילה, עריבת היום בתחלת שבע שעות מכי ינטו צללי ערב (ירמיה ו ד) , ועריבת הלילה בתחלת הלילה. ערב לשון נשף וחשך, כמו (ישעיה כד יא) ערבה כל שמחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולקחו מן הדם.	זו קבלת הדם. יכול ביד, תלמוד לומר (פסוק כב) אשר בסף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המזוזת.	הם הזקופות אחת מכאן לפתח ואחת מכאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המשקוף.	הוא העליון שהדלת שוקף עליו כשסוגרין אותו לינט''ר בלעז ולשון שקיפה. חבטה, כמו (ויקרא כו לו) קול עלה נדף, טרפא דשקיף, (שמות כא כה) חבורה. משקופי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הבתים אשר יאכלו אתו בהם.	ולא על משקוף ומזוזות שבבית התבן ובבית הבקר, שאין דרין בתוכו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הבשר.	ולא גידים ועצמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על מררים.	כל עשב מר נקרא מרור. וצום לאכול מרור זכר לוימררו את חייהם (שמות א יד) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תאכלו ממנו נא.	שאינו צלוי כל צרכו קראו נא בלשון ערבי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובשל מבשל.	כל זה באזהרת אל תאכלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במים.	מנין לשאר משקין, תלמוד לומר ובשל מבשל מכל מקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אם צלי אש.	למעלה גזר עליו במצות עשה וכאן הוסיף עליו לא תעשה אל תאכלו ממנו כי אם צלי אש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראשו על כרעיו.	צולהו כלו כאחד עם ראשו ועם כרעיו ועם קרבו, ובני מעיו נותן לתוכו אחר הדחתן. ולשון על כרעיו ועל קרבו כלשון (שמות ו כו) על צבאותם, כמו בצבאותם, כמות שהן, אף זה כמות שהוא, כל בשרו משלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנתר ממנו עד בקר.	מה תלמוד לומר עד בקר פעם שניה, לתן בקר על בקר, שהבקר משמעו משעת הנץ החמה, ובא הכתוב להקדים שאסור באכילה מעלות השחר, זהו לפי משמעו. ועוד מדרש אחר למד שאינו נשרף ביום טוב אלא ממחרת. וכך תדרשנו והנותר ממנו בבקר ראשון עד בקר שני תעמוד ותשרפנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתניכם חגרים.	מזמנים לדרך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחפזון.	לשון בהלה ומהירות, כמו (שמואל א' כג כו) ויהי דוד נחפז ללכת, (מלכים ב' ז טו) אשר השליכו ארם בחפזם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פסח הוא לה'.	הקרבן קרוי פסח על שם הדלוג והפסיחה שהקדוש ברוך הוא היה מדלג בתי ישראל מבין בתי מצרים וקופץ ממצרי למצרי, וישראל אמצעי נמלט, ואתם עשו כל עבודותיו לשם שמים. דבר אחר דרך דלוג וקפיצה, זכר לשמו שקרוי פסח וגם פשק''א [פסח] לשון פסיעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועברתי.	כמלך העובר ממקום למקום, ובהעברה אחת וברגע אחד כלן לוקין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל בכור בארץ מצרים.	אף בכורות אחרים והם במצרים, ומנין אף בכורי מצרים שבמקומות אחרים, תלמוד לומר (תהלים קלו י) למכה מצרים בבכוריהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאדם ועד בהמה.	מי שהתחיל בעברה ממנו מתחלת הפרענות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובכל אלהי מצרים.	של עץ נרקבת, ושל מתכת נמסת ונתכת לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אעשה שפטים אני ה'.	אני בעצמי ולא על ידי שליח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה הדם לכם לאת.	לכם לאות ולא לאחרים לאות מכאן שלא נתנו הדם אלא מבפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וראיתי את הדם.	הכל גלוי לפניו, אלא אמר הקדוש ברוך הוא נותן אני את עיני לראות שאתם עסוקים במצוותי ופוסח אני עליכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופסחתי.	וחמלתי, ודומה לו (ישעיה לא ה) פסח והמליט. ואני אומר כל פסיחה לשון דלוג וקפיצה. ופסחתי מדלג היה מבתי ישראל לבתי מצרים, שהיו שרוים זה בתוך זה, וכן (מלכים א' יח כא) פסחים על שתי הסעפים, וכן כל הפסחים הולכים כקופצים, וכן (ישעיה לא ה) פסח והמליט, מדלגו וממלטו מבין המומתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יהיה בכם נגף.	אבל הוה הוא במצרים הרי שהיה מצרי בביתו של ישראל, יכול ימלט, תלמוד לומר ולא יהיה בכם נגף, אבל הוה במצרי שבבתיכם, הרי שהיה ישראל בביתו של מצרי, שומע אני ילקה כמותו, תלמוד לומר ולא יהיה בכם נגף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לזכרון.	לדורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחגתם אתו.	יום שהוא לך לזכרון אתה חוגגו. ועדין לא שמענו אי זהו יום הזכרון, תלמוד לומר (שמות יג ג) זכור את היום הזה אשר יצאתם, למדנו שיום היציאה הוא יום של זכרון. ואיזה יום יצאו, תלמוד לומר (במדבר לג ג) ממחרת הפסח יצאו, הוי אומר יום חמשה עשר בניסן הוא של יום טוב, שהרי ליל חמשה עשר אכלו את הפסח ולבקר יצאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לדרתיכם.	שומע אני מעוט דורות שנים, תלמוד לומר חקת עולם תחגהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבעת ימים.	שטיינ''א של ימים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבעת ימים מצות תאכלו.	ובמקום אחר הוא אומר (דברים טז ח) ששת ימים תאכל מצות, למד על שביעי של פסח שאינו חובה לאכול מצה, ובלבד שלא יאכל חמץ. מנין אף ששה רשות תלמוד לומר ששת ימים. זו מדה בתורה, דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל ללמד, לא ללמד על עצמו בלבד יצא, אלא ללמד על הכלל כלו יצא, מה שביעי רשות אף ששה רשות, יכול אף לילה הראשון רשות, תלמוד לומר (להלן פסוק יח) בערב תאכלו מצות, הכתוב קבעו חובה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך ביום הראשון תשביתו שאר.	מערב יום טוב, וקרוי ראשון לפי שהוא לפני השבעה, ומצינו מקדם קרוי ראשון, כמו (איוב טו ז) הראישון אדם תולד, הלפני אדם נלדת, או אינו אלא ראשון של שבעה, תלמוד לומר (שמות לד כה) לא תשחט על חמץ, לא תשחט הפסח ועדין חמץ קים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנפש ההוא.	כשהיא בנפשה ובדעתה, פרט לאנוס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מישראל.	שומע אני תכרת מישראל ותלך לה לעם אחר, תלמוד לומר במקום אחר (ויקרא כב ג) מלפני, בכל מקום שהוא רשותי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקרא קדש.	מקרא שם דבר, קרא אותו קדש לאכילה ושתיה וכסות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יעשה בהם.	אפלו על ידי אחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא לבדו.	הוא ולא מכשיריו שאפשר לעשותן מערב יום טוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל נפש.	אפלו לבהמה יכול אף לנכרים, תלמוד לומר לכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרתם את המצות.	שלא יבאו לידי חמוץ מכאן אמרו תפח, תלטוש בצונן. רבי יאשיה אומר אל תהי קורא את המצות אלא את המצוות, כדרך שאין מחמיצין את המצה כך אין מחמיצין את המצוה אלא אם באה לידך עשה אותה מיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרתם את היום הזה.	ממלאכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לדרתיכם חקת עולם.	לפי שלא נאמר דורות וחקת עולם על המלאכה אלא על החגיגה, לכך חזר ושנאו כאן, שלא תאמר אזהרת (לעיל טז) כל מלאכה לא יעשה, לא לדורות נאמרה, אלא לאותו הדור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד יום האחד ועשרים.	למה נאמר, והלא כבר נאמר (לעיל טו) שבעת ימים, לפי שנאמר ימים, לילות מנין, תלמוד לומר עד יום האחד ועשרים  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ימצא בבתיכם.	מנין לגבולין, תלמוד לומר (להלן יג ז) בכל גבלך. מה תלמוד לומר בבתיכם, מה ביתך ברשותך אף גבולך שב א רשותך, יצא חמצו של נכרי שהוא אצל ישראל ולא קבל עליו אחריות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי כל אכל מחמצת.	לענוש כרת על השאור, והלא כבר ענש על החמץ, אלא שלא תאמר חמץ שראוי לאכילה ענש עליו, שאור שאינו ראוי לאכילה לא יענש עליו. ואם ענש על השאור ולא ענש על החמץ, הייתי אומר שאור שהוא מחמץ אחרים ענש עליו, חמץ שאינו מחמץ אחרים לא יענש עליו, לכך נאמרו שניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בגר ובאזרח הארץ.	לפי שהנס נעשה לישראל, הצרך לרבות את הגרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחמצת לא תאכלו.	אזהרה על אכילת שאור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל מחמצת.	להביא את תערבתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל מושבתיכם תאכלו מצות.	זה בא ללמד שתהא ראויה לאכל בכל מושבותיכם, פרט למעשר שני וחלות תודה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משכו.	מי שיש לו צאן ימשוך משלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקחו.	מי שאין לו יקח מן השוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למשפחתיכם.	שה לבית אבות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אזוב.	מין ירק שיש לו גבעולין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אגדת אזוב.	שלשה קלחין קרויין אגדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר בסף.	בכלי, כמו (מלכים ב' יב יד) ספות כסף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הדם אשר בסף.	למה חזר ושנאו, שלא תאמר טבילה אחת לשלש המתנות, לכך נאמר עוד אשר בסף, ושתהא כל נתינה ונתינה מן הדם אשר בסף, על כל הגעה טבילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתם לא תצאו  .	מגיד שמאחר שנתנה רשות למשחית לחבל אינו מבחין בין צדיק לרשע, ולילה רשות למחבלים הוא, שנאמר (תהלים קד כ) בו תרמוש כל חיתו יער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופסח.	וחמל, ויש לומר ודלג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יתן המשחית.	ולא יתן לו יכלת לבא, כמו (בראשית לא ז) ולא נתנו אלהים להרע עמדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה כי תבאו אל הארץ.	תלה הכתוב מצוה זו בביאתם לארץ, ולא נתחיבו במדבר אלא בפסח אחד שעשו בשנה השנית ועל פי הדבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקד העם.	על בשורת הגאלה וביאת הארץ ובשורת הבנים שיהיו להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וילכו ויעשו בני ישראל.	וכי כבר עשו, והלא מראש חדש נאמר להם, אלא מכיון שקבלו עליהם, מעלה עליהם כאלו עשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וילכו ויעשו.	אף ההליכה מנה הכתוב, לתן שכר להליכה ושכר לעשיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר צוה ה' את משה ואהרן.	להגיד שבחן של ישראל, שלא הפילו דבר מכל מצות משה ואהרן. ומהו כן עשו, אף משה ואהרן כן עשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וה'.	כל מקום שנאמר וה' הוא ובית דינו, שהוי''ו לשון תוספת הוא כמו פלוני ופלוני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכה כל בכור.	אף של אמה אחרת והוא במצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבכר פרעה.	אף פרעה בכור היה ונשתיר מן הבכורות, ועליו הוא אומר (שמות ט טז) בעבור הראותך את כחי, בים סוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקם פרעה.	ממטתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא.	תחלה ואחר כך עבדיו, מלמד שהיה הוא מחזר על בתי עבדיו ומעמידן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אין בית אשר אין שם מת.	יש שם בכור מת. אין שם בכור, גדול שבבית קרוי בכור, שנאמר (תהלים פט כח) אף אני בכור אתנהו. דבר אחר מצריות מזנות תחת בעליהן ויולדות מרוקים פנויים, והיו להם בכורות הרבה, פעמים הם חמשה לאשה אחת, כל אחד בכור לאביו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקרא למשה ולאהרן לילה.	מגיד שהיה מחזר על פתחי העיר וצועק היכן משה שרוי היכן אהרן שרוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם אתם.	הגברים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם בני ישראל.	הטף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולכו עבדו את ה' כדברכם.	הכל כמו שאמרתם, ולא כמו שאמרתי אני, בטל (שמות ה ב) לא אשלח בטל (שם י ח) מי ומי ההולכים בטל (שם כד) רק צאנכם ובקרכם יצג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם צאנכם גם בקרכם קחו.	ומהו כאשר דברתם, גם אתה תתן בידנו זבחים ועולות (שמות י כה) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קחו כאשר דברתם וברכתם גם אתי.	התפללו עלי שלא אמות, שאני בכור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כלנו מתים.	אמרו לא כגזרת משה הוא, שהרי אמר (לעיל יא ה) ומת כל בכור, וכאן אף הפשוטים מתים חמשה או עשרה בבית אחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טרם יחמץ.	המצריים לא הניחום לשהות כדי חמוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משארתם.	שירי מצה ומרור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שכמם.	אף על פי שבהמות הרבה הוליכו עמהם מחבבים היו את המצוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כדבר משה.	שאמר להם במצרים (לעיל יא ב) וישאלו איש מאת רעהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמלת.	אף הן היו חשובות להם מן הכסף ומן הזהב, והמאוחר בפסוק חשוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישאלום.	אף מה שלא היו שואלים מהם היו נותנים להם. אתה אומר אחד, טול שנים ולך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינצלו.	ורוקינו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מרעמסס סכתה.	מאה ועשרים מיל היו ובאו שם לפי שעה, שנאמר (שמות יט ד) ואשא אתכם על כנפי נשרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הגברים.	מבן עשרים שנה ומעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערב רב.	תערובות אמות של גרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עגת מצות.	חררה של מצה בצק שלא החמיץ קרוי מצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם צדה לא עשו להם.	לדרך. מגיד שבחן של ישראל, שלא אמרו היאך נצא למדבר בלא צדה, אלא האמינו והלכו, הוא שמפורש בקבלה (ירמיה ב ב) זכרתי לך חסד נעוריך אהבת כלולתיך לכתך אחרי במדבר בארץ לא זרועה, ומה שכר מפורש אחריו (שם ג) קדש ישראל לה'  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ישבו במצרים.	אחר שאר הישיבות שישבו גרים בארץ לא להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלשים שנה וארבע מאות שנה.	בין הכל משנלד יצחק עד עכשיו היו ארבע מאות שנה. משהיה לו זרע לאברהם נתקים (בראשית טו יג) כי גר יהיה זרעך, ושלשים שנה היו משנגזרה גזרת בין הבתרים עד שנלד יצחק. ואי אפשר לומר בארץ מצרים לבדה, שהרי קהת מן הבאים עם יעקב היה צא וחשוב כל שנותיו וכל שנות עמרם בנו ושמונים של משה, לא תמצאם כל כך, ועל כרחך הרבה שנים היו לקהת עד שלא ירד למצרים, והרבה משנות עמרם נבלעים בשנות קהת והרבה משמונים של משה נבלעים בשנות עמרם, הרי שלא תמצא ארבע מאות לביאת מצרים, והזקקת לומר על כרחך, שאף שאר הישיבות נקראו גרות, אפלו בחברון, שנאמר (בראשית לה כז) אשר גר שם אברהם ויצחק, ואומר (שמות ו ד) את ארץ מגוריהם אשר גרו בה, לפיכך אתה צריך לומר כי גר יהיה זרעך משהיה לו זרע. וכשתמנה ארבע מאות שנה משנלד יצחק, תמצא מביאתן למצרים עד יציאתן מאתים ועשר שנה, וזה אחד מן הדברים ששנו לתלמי המלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי מקץ שלשים שנה  ויהי בעצם היום הזה.	מגיד שכיון שהגיע הקץ לא עכבן המקום כהרף עין, בחמשה עשר בניסן באו מלאכי השרת אצל אברהם לבשרו, בחמשה עשר בניסן נלד יצחק, ובחמשה עשר בניסן נגזרה גזרת בין הבתרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ליל שמרים.	שהיה הקב''ה שומר ומצפה לו לקים הבטחתו להוציאם מארץ מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא הלילה הזה לה'.	הוא הלילה שאמר לאברהם בלילה הזה אני גואל את בניך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שמרים לכל בני ישראל לדרתם.	משמר ובא מן המזיקין, כענין שנאמר (פסוק כג) ולא יתן המשחית  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זאת חקת הפסח.	בארבעה עשר בניסן נאמרה להם פרשה זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל בן נכר.	שנתנכרו מעשיו לאביו שבשמים. ואחד נכרי ואחד ישראל משמד במשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומלתה אתו אז יאכל בו.	רבו, מגיד שמילת עבדיו מעכבתו מלאכול בפסח, דברי רבי יהושע. רבי אלעזר אומר אין מילת עבדיו מעכבתו מלאכול בפסח, אם כן מה תלמוד לומר אז יאכל בו, העבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תושב.	זה גר תושב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושכיר.	זה הנכרי. ומה תלמוד לומר, והלא ערלים הם, ונאמר (פסוק מח) וכל ערל לא יאכל בו, אלא כגון ערבי מהול וגבעוני מהול והוא תושב או שכיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בבית אחד יאכל.	בחבורה אחת, שלא יעשו הנמנין עליו שתי חבורות ויחלקוהו. אתה אומר בחבורה אחת, או אינו אלא בבית אחד כמשמעו, וללמד שאם התחילו והיו אוכלים בחצר וירדו גשמים שלא יכנסו לבית, תלמוד לומר (פסוק ז) על הבתים אשר יאכלו אותו בהם, מכאן שהאוכל אוכל בשני מקומות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תוציא מן הבית.	מן החבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועצם לא תשברו בו.	הראוי לאכילה, כגון שיש עליו כזית בשר יש בו משום שבירת עצם, אין עליו כזית בשר אין בו משום שבירת עצם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל עדת ישראל יעשו אתו.	למה נאמר, לפי שהוא אומר בפסח מצרים (פסוק ג) שה לבית אבות, שנמנו עליו למשפחות, יכול אף פסח דורות כן, תלמוד לומר כל עדת ישראל יעשו אותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשה פסח.	יכול כל המתגיר יעשה פסח מיד, תלמוד לומר והיה כאזרח הארץ, מה אזרח בארבעה עשר אף גר בארבעה עשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל ערל לא יאכל בו.	להביא את שמתו אחיו מחמת מילה שאינו משמד לערלות ואינו נלמד מבן נכר לא יאכל בו (פסוק מג) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תורה אחת  .	להשוות גר לאזרח אף לשאר מצות שבתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פטר כל רחם.	שפתח את הרחם תחלה, כמו (משלי יז יד) פוטר מים ראשית מדון, וכן (תהלים כב ח) יפטירו בשפה, יפתחו שפתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לי הוא.	לעצמי קניתים על ידי שהכיתי בכורי מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זכור את היום הזה.	למד שמזכירין יציאת מצרים בכל יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחדש האביב.	וכי לא היו יודעין באיזה חדש, אלא כך אמר להם, ראו חסד שגמלכם שהוציא אתכם בחדש שהוא כשר לצאת, לא חמה ולא צנה ולא גשמים. וכן הוא אומר (תהלים סח ז) מוציא אסירים בכושרות, חדש שהוא כשר לצאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל ארץ הכנעני  .	אף על פי שלא מנה אלא חמשה עממין, כל שבעה גוים במשמע, שכלן בכלל כנעני הם, ואחת ממשפחות כנען היתה שלא נקרא לה שם אלא כנעני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נשבע לאבתיך  .	באברהם הוא אומר (בראשית טו יח) ביום ההוא כרת ה' את אברם  , וביצחק הוא אומר (שם כו ג) גור בארץ הזאת  , וביעקב הוא אומר (שם כח יג) הארץ אשר אתה שוכב עליה  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זבת חלב ודבש.	החלב זב מן העזים והדבש זב מן התמרים ומן התאנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את העבדה הזאת.	של פסח. והלא כבר נאמר למעלה (יב כה) והיה כי תבאו אל הארץ  , ולמה חזר ושנאה, בשביל דבר שנתחדש בה. בפרשה ראשונה נאמר (שם כו) והיה כי יאמרו אליכם בניכם מה העבודה הזאת לכם, בבן רשע הכתוב מדבר שהוציא את עצמו מן הכלל, וכאן (פסוק ח) והגדת לבנך, בבן שאינו יודע לשאל, והכתוב מלמדך שתפתח לו אתה בדברי אגדה המושכין את הלב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעבור זה.	בעבור שאקים מצותיו, כגון פסח מצה ומרור הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עשה ה' לי.	רמז תשובה לבן רשע לומר, עשה ה' לי ולא לך, שאלו היית שם לא היית כדאי לגאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה לך לאות.	יציאת מצרים תהיה לך לאות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ידך ולזכרון בין עיניך.	שתכתוב פרשיות הללו ותקשרם בראש ובזרוע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ידך.	יד שמאל, לפיכך ידכה מלא בפרשה שניה (פסוק טז) לדרוש בה, יד שהיא כהה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מימים ימימה.	משנה לשנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה כי יבאך.	יש מרבותינו שלמדו מכאן שלא קדשו בכורות הנלדים במדבר, והאומר שקדשו מפרש ביאה זו לומר אם תקימוהו במדבר תזכו לכנס לארץ ותקימוהו שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נשבע לך.	והיכן נשבע לך, (שמות ו ח) והבאתי אתכם אל הארץ אשר נשאתי  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והעברת.	אין והעברת אלא לשון הפרשה, וכן הוא אומר (במדבר כז ח) והעברתם את נחלתו לבתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שגר בהמה.	נפל ששגרתו אמו ושלחתו בלא עתו, ולמדך הכתוב שהוא קדוש בבכורה לפטור את הבא אחריו. ואף שאינו נפל קרוי שגר, כמו (דברים ז יג) שגר אלפיך. אבל זה לא בא אלא ללמד על הנפל שהרי כבר כתיב כל פטר רחם. ואם תאמר אף בכור בהמה טמאה במשמע בא ופרש במקום אחר (דברים טו יט) בבקרך ובצאנך. לשון אחר יש לפרש והעברת כל פטר רחם, בבכור אדם הכתוב מדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פטר חמר.	ולא פטר שאר בהמה טמאה, וגזרת הכתוב היא לפי שנמשלו בכורי מצרים לחמורים. ועוד, שסיעו את ישראל ביציאתן ממצרים, שאין לך אחד מישראל שלא נטל הרבה חמורים טעונים מכספם ומזהבם של מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תפדה בשה.	נותן שה לכהן ופטר חמור מתר בהנאה והשה חלין ביד כהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערפתו.	עורפו בקופיץ מאחוריו והורגו. הוא הפסיד ממונו של כהן, לפיכך יפסיד ממונו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל בכור אדם בבניך תפדה.	חמש סלעים פדיונו קצוב במקום אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי ישאלך בנך מחר.	יש מחר שהוא עכשיו, ויש מחר שהוא לאחר זמן, כגון זה וכגון (יהושע כב כד) מחר יאמרו בניכם לבנינו, דבני גד ובני ראובן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה זאת.	זה תינוק טפש שאינו יודע להעמיק שאלתו וסותם ושואל מה זאת, ובמקום אחר הוא אומר (דברים ו כ) מה העדות והחקים והמשפטים  , הרי זאת שאלת בן חכם. דברה תורה כנגד ארבעה בנים, רשע ושאינו יודע לשאל והשואל דרך סתומה והשואל דרך חכמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולטוטפת.	תפלין, ועל שם שהם ארבעה בתים קרויין טטפת, טט בכתפי שתים, פת באפריקי שתים. ומנחם חברו עם (יחזקאל כא ב) והטף אל דרום, (מיכה ב ו) אל תטיפו, לשון דבור, כמו (לעיל פסוק ט) ולזכרון, שהרואה אותם קשורים בין העינים יזכור הנס וידבר בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי בשלח פרעה  ולא נחם.	ולא נהגם, כמו (שמות לב לד) לך נחה את העם, (משלי ו כב) בהתהלכך תנחה אותך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי קרוב הוא.	ונוח לשוב באותו הדרך למצרים. ומדרשי אגדה יש הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בראתם מלחמה.	כגון מלחמת (במדבר יד מה) וירד העמלקי והכנעני  . אם הלכו דרך ישר היו חוזרים, ומה אם כשהקיפם דרך מעקם אמרו (במדבר יד ד) נתנה ראש ונשובה מצרימה, אם הוליכם בפשוטה על אחת כמה וכמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פן ינחם.	יחשבו מחשבה על שיצאו ויתנו לב לשוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסב.	הסבם מן הדרך הפשוטה לדרך העקומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ים סוף.	כמו לים סוף. וסוף הוא לשון אגם שגדלים בו קנים, כמו (שמות ב ג) ותשם בסוף, (ישעיה יט ו) קנה וסוף קמלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחמשים.	אין חמושים אלא מזינים. לפי שהסבן במדבר גרם להם שעלו חמושים, שאלו הסיבן דרך ישוב לא היו מחמשים להם כל מה שצריכין, אלא כאדם שעובר ממקום למקום ובדעתו לקנות שם מה שיצטרך, אבל כשהוא פורש למדבר צריך לזמן לו כל הצרך, ומקרא זה לא נכתב כי אם לשבר את האזן, שלא תתמה במלחמת עמלק ובמלחמות סיחון ועוג ומדין, מהיכן היו להם כלי זין שהכום ישראל בחרב. וכן הוא אומר (יהושע א יד) ואתם תעברו חמשים. וכן תרגם אנקלוס מזרזין, כמו וירק את חניכיו (בראשית יד יד) וזריז. דבר אחר חמושים אחד מחמשה יצאו, וארבעה חלקים מתו בשלשת ימי אפלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השבע השביע.	השביעם שישביעו לבניהם. ולמה לא השביע את בניו שישאוהו לארץ כנען מיד, כמו שהשביעו יעקב, אמר יוסף אני שליט הייתי במצרים והיה ספק בידי לעשות, אבל בני לא יניחום מצרים לעשות, לכך השביעם לכשיגאלו ויצאו משם שישאוהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והעליתם את עצמתי מזה אתכם.	לאחיו השביע כן, למדנו שאף עצמות כל השבטים העלו עמהם, שנאמר אתכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסעו מסכת.	ביום השני, שהרי בראשון באו מרעמסס לסכות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לנחתם הדרך.	נקוד פת''ח, שהוא כמו להנחותם, כמו (דברים א לג) לראותכם בדרך אשר תלכו בה, שהוא כמו להראותכם, אף כאן להנחותם על ידי שליח. ומי הוא השליח עמוד הענן, והקדוש ברוך הוא בכבודו מוליכו לפניהם. ומכל מקום את עמוד הענן הכין להנחותם על ידו, שהרי על ידי עמוד הענן הם הולכים, ועמוד הענן אינו לאורה אלא להורותם הדרך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ימיש.	הקדוש ברוך הוא את עמוד הענן יומם ועמוד האש לילה. מגיד שעמוד הענן משלים לעמוד האש ועמוד האש משלים לעמוד הענן, שעד שלא ישקע זה עולה זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישבו.	לאחוריהם לצד מצרים היו מקרבין כל יום השלישי כדי להטעות את פרעה שיאמר תועים הם בדרך, כמו שנאמר (פסוק ג) ואמר פרעה לבני ישראל  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחנו לפני פי החירת.	הוא פיתום, ועכשיו נקרא פי החירות על שם שנעשו בני חורין, והם שני סלעים גבוהים וזקופים, והגיא שביניהם קרוי פי הסלעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפני בעל צפן.	הוא נשאר מכל אלהי מצרים, כדי להטעותן, שיאמרו קשה יראתן. ועליו פרש איוב (איוב יב כג) משגיא לגוים ויאבדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואמר פרעה.	כשישמע שהם שבים לאחוריהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבני ישראל.	על בני ישראל. וכן (פסוק יד) ה' ילחם לכם. עליכם, (בראשית כ יג) אמרי לי אחי הוא. אמרי עלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נבכים הם.	כלואים ומשקעים ובלעז שירי''ץ , כמו (תהלים פד ז) בעמק הבכא, (איוב כח יא) מבכי נהרות, (שם לח טז) נבכי ים. נבכים הם כלואים הם במדבר, שאינן יודעין לצאת ממנו ולהיכן ילכו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכבדה בפרעה.	כשהקדוש ברוך הוא מתנקם ברשעים שמו מתגדל ומתכבד. וכן הוא אומר (יחזקאל לח כב) ונשפטתי אתו  , ואחר כך (שם כג) והתגדלתי והתקדשתי ונודעתי  , ואומר (תהלים עו ד) שמה שבר רשפי קשת, ואחר כך (שם פסוק ב) נודע ביהודה אלהים, ואומר (שם ט יז) נודע ה' משפט עשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בפרעה ובכל חילו.	הוא התחיל בעברה וממנו התחילה הפרענות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעשו כן.	להגיד שבחן ששמעו לקול משה, ולא אמרו היאך נתקרב אל רודפינו, אנו צריכים לברוח, אלא אמרו אין לנו אלא דברי בן עמרם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגד למלך מצרים.	איקטורין שלח עמהם, וכיון שהגיעו לשלשת ימים שקבעו לילך ולשוב וראו שאינן חוזרין למצרים, באו והגידו לפרעה ביום הרביעי. בחמישי ובששי רדפו אחריהם, וליל שביעי ירדו לים, בשחרית אמרו שירה, והוא יום שביעי של פסח, לכן אנו קורין השירה ביום השביעי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהפך.	נהפך ממה שהיה, שהרי אמר להם (שמות יב לא) קומו צאו מתוך עמי, ונהפך לבב עבדיו, שהרי לשעבר היו אומרים לו (שם י ז) עד מתי יהיה זה לנו למוקש, ועכשיו נהפכו לרדוף אחריהם בשביל ממונם שהשאילום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעבדנו.	מעבוד אותנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאסר את רכבו.	הוא בעצמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת עמו לקח עמו.	משכם בדברים לקינו ונטלו ממוננו ושלחנום, בואו עמי ואני לא אתנהג עמכם כשאר מלכים, דרך שאר מלכים עבדיו קודמין לו במלחמה, ואני אקדים לפניכם, שנאמר (פסוק י) ופרעה הקריב, הקריב עצמו ומהר לפני חילותיו. דרך שאר מלכים לטול בזה בראש כמו שיבחר, אני אשוה עמכם בחלק, שנאמר (שמות טו ט) אחלק שלל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחור.	נבחרים, בחור לשון יחיד כל רכב ורכב שבמנין זה היה בחור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל רכב מצרים.	ועמהם כל שאר הרכב ומהיכן היו הבהמות הללו, אם תאמר משל מצרים, הרי נאמר (שמות ט ו) וימת כל מקנה מצרים, ואם תאמר משל ישראל, והלא נאמר (שם י כו) וגם מקננו ילך עמנו. משל מי היו, מן הירא את דבר ה' (שם ט כ) . מכאן היה רבי שמעון אומר כשר שבמצרים הרוג, טוב שבנחשים רצוץ את מוחו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושלשם על כלו.	שרי צבאות כתרגומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחזק ה' את לב פרעה.	שהיה תולה אם לרדוף אם לאו. וחזק את לבו לרדוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביד רמה.	גבורה גבוהה ומפרסמת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופרעה הקריב.	היה לו לכתוב ופרעה קרב, מהו הקריב, הקריב עצמו ונתאמץ לקדם לפניהם, כמו שהתנה עמהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נסע אחריהם.	בלב אחד כאיש אחד. דבר אחר והנה מצרים נוסע אחריהם, ראו שר של מצרים נוסע מן השמים לעזור למצרים. תנחומא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצעקו.	תפשו אמנות אבותם. באברהם הוא אומר (בראשית יט כז) אל המקום אשר עמד שם, ביצחק (שם כד סג) לשוח בשדה, ביעקב (שם כח יא) ויפגע במקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המבלי אין קברים.	וכי מחמת חסרון קברים שאין קברים במצרים לקבר שם לקחתנו משם. ש''י פו''ר פיילנצ''א ד''י נו''ן פושי''ש בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר דברנו אליך במצרים.	והיכן דברו, (שמות ה כא) ירא ה' עליכם וישפוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממתנו.	מאשר נמות, ואם היה נקוד מלאפו''ם היה נבאר ממיתתנו, עכשיו שנקוד בשור''ק נבאר מאשר נמות, וכן (להלן טז ג) מי יתן מותנו. שנמות, וכן (שמואל ב' יט א) מי יתן מותי, דאבשלום. שאמות, כמו (צפניה ג ח) ליום קומי לעד, (דברי הימים ב' יח כו) עד שובי בשלום, שאקום שאשוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אשר ראיתם את מצרים  .	מה שראיתם אותם אינו אלא היום, היום הוא שראיתם אותם ולא תוסיפו עוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ה' ילחם לכם.	בשבילכם. וכן (פסוק כה) כי ה' נלחם להם, וכן (איוב יג ח) אם לאל תריבון, וכן (בראשית כד ז) ואשר דבר לי וכן (שופטים ו לא) האתם תריבון לבעל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה תצעק אלי.	למדנו שהיה משה עומד ומתפלל, אמר לו הקדוש ברוך הוא לא עת עתה להאריך בתפלה שישראל נתונין בצרה. דבר אחר מה תצעק אלי עלי הדבר תלוי ולא עליך, כמו שנאמר להלן (ישעיה מה יא) על בני ועל פעל ידי תצוני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דבר אל בני ישראל ויסעו.	אין להם אלא לסע שאין הים עומד בפניהם, כדאי זכות אבותיהם והם והאמונה שהאמינו בי ויצאו, לקרוע להם הים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וילך מאחריהם.	להבדיל בין מחנה מצרים ובין מחנה ישראל, ולקבל חצים ובליסטראות של מצרים. בכל מקום הוא אומר מלאך ה', וכאן מלאך האלהים, אין אלהים בכל מקום אלא דין, מלמד שהיו ישראל נתונין בדין באותה שעה אם להנצל אם להאבד עם מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסע עמוד הענן.	כשחשכה והשלים עמוד הענן את המחנה לעמוד האש, לא נסתלק הענן כמו שהיה רגיל להסתלק ערבית לגמרי, אלא נסע והלך לו מאחריהם להחשיך למצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבא בין מחנה מצרים.	משל למהלך בדרך ובנו מהלך לפניו. באו לסטים לשבותו, נטלו מלפניו ונתנו לאחריו, באו זאבים מאחריו, נתנו לפניו, באו לסטים לפניו וזאבים מאחריו, נתנו על זרועו ונלחם בהם, כך (הושע יא ג) ואנכי תרגלתי לאפרים קחם על זרועותיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי הענן והחשך.	למצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאר.	עמוד האש את הלילה לישראל, והולך לפניהם כדרכו ללכת כל הלילה, והחשך של ערפל לצד מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא קרב זה אל זה.	מחנה אל מחנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ברוח קדים עזה.	ברוח קדים שהיא עזה שברוחות, היא הרוח שהקדוש ברוך הוא נפרע בה מן הרשעים, שנאמר (ירמיה יח יז) ברוח קדים אפיצם, (הושע יג טו) יבא קדים רוח ה', (יחזקאל כז כו) רוח הקדים שברך בלב ימים, (ישעיה כז ח) הגה ברוחו הקשה ביום קדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבקעו המים.	כל מים שבעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל סוס פרעה.	וכי סוס אחד היה אלא מגיד שאין כלם חשובין לפני המקום אלא כסוס אחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באשמרת הבקר.	שלשת חלקי הלילה קרויין אשמורות, ואותה שלפני הבקר קורא אשמורת הבקר. ואומר אני לפי שהלילה חלוק למשמרות שיר של מלאכי השרת, כת אחר כת לשלשה חלקים, לכך קרוי אשמורת, וזהו שתרגם אנקלוס במטרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישקף.	ויבט, כלומר פנה אליהם להשחיתם, ותרגומו ואסתכי, אף הוא לשון הבטה, כמו (במדבר כג יד) שדה צופים. חקל סכותא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעמוד אש וענן.	עמוד ענן יורד ועושה אותו כטיט ועמוד אש מרתיחו, וטלפי סוסיהם משתמטות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהם.	לשון מהומה, אישטורדישו''ן בלעז ערבבם, נטל סגניות שלהם. ושנינו בפרקי רבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי כל מקום שנאמר בו מהומה, הרעמת קול הוא, וזה אב לכלן (שמואל א' ז י) וירעם ה' בקול גדול  על פלשתים ויהמם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסר את אפן מרכבתיו.	מכח האש נשרפו הגלגלים והמרכבות נגררות, והיושבים בהם נעים ואיבריהן מתפרקין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינהגהו בכבדת.	בהנהגה שהיא כבדה וקשה להם, במדה שמדדו (שמות ט לד) ויכבד לבו הוא ועבדיו, אף כאן וינהגהו בכבדות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נלחם להם במצרים.	במצרים. דבר אחר במצרים, בארץ מצרים, שכשם שאלו לוקים על הים, כך לוקים אותם שנשארו במצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישבו המים.	שזקופים ועומדים כחומה, ישובו למקומם ויכסו על מצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפנות בקר.	לעת שהבקר פונה לבא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאיתנו.	לתקפו הראשון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נסים לקראתו.	שהיו מהממים ומטרפים ורצין לקראת המים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינער ה'.	כאדם שמנער את הקדרה והופך העליון למטה והתחתון למעלה, כך היו עולין ויורדין ומשתברין בים, ונתן הקדוש ברוך הוא בהם חיות לקבל היסורין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינער.	ושניק, והוא לשון טרוף בלשון ארמי והרבה יש במדרשי אגדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויכסו את הרכב  לכל חיל פרעה.	כך דרך המקראות לכתוב למ''ד יתרה, כמו (להלן כג) לכל כליו תעשה נחשת, וכן (שם יט) לכל כלי המשכן בכל עבודתו, (במדבר ד לב) ויתדותם ומיתריהם לכל כליהם, ואינה אלא תקון לשון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירא ישראל את מצרים מת.	שפלטן הים על שפתו, כדי שלא יאמרו ישראל כשם שאנו עולים מצד זה כך הם עולין מצד אחר רחוק ממנו וירדפו אחרינו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את היד הגדלה.	את הגבורה הגדולה שעשתה ידו של הקדוש ברוך הוא. והרבה לשונות נופלין על לשון יד, וכלן לשון יד ממש הן, והמפרשו יתקן הלשון אחר ענין הדבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אז ישיר משה.	אז כשראה הנס עלה בלבו שישיר שירה, וכן (יהושע י יב) אז ידבר יהושע, וכן (מלכים א' ז ח) ובית יעשה לבת פרעה, חשב בלבו שיעשה לה, אף כאן ישיר, אמר לו לבו שישיר, וכן עשה, ויאמרו לאמר אשירה לה'. וכן ביהושע, כשראה הנס אמר לו לבו שידבר וכן עשה (יהושע י יב) ויאמר לעיני ישראל, וכן שירת הבאר שפתח בה (במדבר כא יז) אז ישיר ישראל, פרש אחריו עלי באר ענו לה. (מלכים יא ז) אז יבנה שלמה במה, פרשו בו חכמי ישראל שבקש לבנות ולא בנה. למדנו שהיו''ד על שם המחשבה נאמרה, זהו לישב פשוטו. אבל מדרשו אמרו רבותינו זכרונם לברכה, מכאן רמז לתחית המתים מן התורה, וכן בכלן חוץ משל שלמה, שפרשוהו, בקש לבנות ולא בנה. ואין לומר ולישב הלשון הזה כשאר דברים הנכתבים בלשון עתיד והן מיד, כגון (איוב א ה) ככה יעשה איוב, (במדבר ט כג) על פי ה' יחנו, (שם כ) ויש אשר יהיה הענן, לפי שהן דבר ההוה תמיד, ונופל בו בין לשון עתיד בין לשון עבר, אבל זה שלא היה אלא לשעה אינו יכול לישבו בלשון הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי גאה גאה.	שנתגאה על כל גאה כתרגומו. דבר אחר בא הכפל לומר שעשה דבר שאי אפשר לבשר ודם לעשות, כשהוא נלחם בחבירו ומתגבר עליו מפילו מן הסוס וכאן סוס ורוכבו רמה בים וכל שאי אפשר לעשות על ידי זולתו נופל בו לשון גאות, כמו (ישעיה יב ה) כי גאות עשה, וכן כל השירה תמצא כפולה (פסוק ב) עזי וזמרת יה ויהי לי לישועה (פסוק ג) ה' איש מלחמה ה' שמו, וכן כלם. דבר אחר כי גאה גאה על כל השירות, וכל מה שאקלס בו עוד יש בו תוספת, ולא כמדת מלך בשר ודם שמקלסין אותו ואין בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סוס ורכבו.	שניהם קשורין זה בזה והמים מעלין אותם לרום ומורידין אותם לעמק ואינן נפרדין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רמה.	השליך וכן (דניאל ג ו) יתרמא לגוא אתון נורא. ומדרש אגדה כתוב אחד אומר רמה, וכתוב אחד אומר (פסוק ד) ירה, מלמד שהיו עולין לרום ויורדין לתהום, כמו (איוב לח ו) מי ירה אבן פנתה, מלמעלה למטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עזי וזמרת יה.	אונקלוס תרגם תוקפי ותושבחתי. עזי כמו עזי בשור''ק, וזמרת כמו וזמרתי. ואני תמה על לשון המקרא שאין לך כמוהו בנקדתו במקרא אלא בשלשה מקומות שהוא סמוך אצל וזמרת, וכל שאר מקומות נקוד שור''ק, (ירמיה טז יט) ה' עזי ומעזי, (תהלים נט י) עזו אליך אשמרה. וכן כל תבה בת שתי אותיות הנקודה מלאפו''ם כשהיא מארכת באות שלישית ואין השניה בשו''א בחטף, הראשונה נקודה בשור''ק כגון עז עזי, רק רקי, חק חקי, על עלו, יסור עלו (ישעיה י כז) , כל כלו ושלישים על כלו (לעיל יד ז) . ואלו שלושה עזי וזמרת של כאן, ושל ישעיה (ישעיה יב ב) ושל תהלים (תהלים קיח יד) נקודים בחטף קמ''ץ, ועוד אין באחד מהם כתוב וזמרתי אלא וזמרת, וכלם סמוך להם ויהי לי לישועה, לכך אני אומר לישב לשון המקרא, שאין עזי כמו עזי, ולא וזמרת כמו וזמרתי, אלא עזי שם דבר הוא, כמו (שם קכג א) היושבי בשמים, (עובדיה א ג) שוכני בחגוי סלע, (דברים לג טז) שוכני סנה. וזהו השבח עזי וזמרת יה הוא היה לי לישועה, וזמרת דבוק הוא לתיבת ה', כמו (שופטים ה כג) לעזרת ה', (ישעיה ט יח) בעברת ה', (קהלת ג יח) על דברת בני האדם. ולשון וזמרת לשון (ויקרא כה ד) לא תזמר, (ישעיה כה ה) זמיר עריצים, לשון כסוח וכריתה. עזו ונקמתו של אלהינו היה לנו לישועה. ואל תתמה על לשון ויהי שלא נאמר היה, שיש לנו כמה מקראות מדברים בלשון זה, וזה דגמתו (מלכים א ו ה) את קירות הבית סביב להיכל ולדביר ויעש צלעות סביב, היה לו לומר עשה צלעות סביב, וכן בדברי הימים (דברי הימים ב' י יז) ובני ישראל היושבים בערי יהודה וימלך עליהם רחבעם, היה לו לומר מלך עליהם רחבעם, (במד' יד טז) מבלתי יכולת ה'  וישחטם, היה לו לומר שחטם, (שם לו. לז) והאנשים אשר שלח משה  וימתו, מתו היה לו לומר, (שמות ט כא) ואשר לא שם לבו אל דבר ה' ויעזב, היה לו לומר עזב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה אלי.	בכבודו נגלה עליהם והיו מראין אותו באצבע, ראתה שפחה על הים מה שלא ראו נביאים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואנוהו.	אנקלוס תרגם לשון נוה, (ישעיה לג כ) נוה שאנן, (שם סה י) לנוה צאן. דבר אחר ואנוהו לשון נוי, אספר נויו ושבחו לבאי עולם, כגון (שיר השירים ה ט. י) מה דודך מדוד דודי צח ואדום, וכל הענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלהי אבי.	הוא זה	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וארוממנהו.	אלהי אבי, לא אני תחלת הקדשה, אלא מחזקת ועומדת לי הקדשה ואלהותו עלי מימי אבותי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ה' איש מלחמה.	בעל מלחמות, כמו (רות א ג) איש נעמי, וכל איש ואישך מתרגמין בעל, וכן (מלכים א' ב ב) וחזקת והיית לאיש. לגבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ה' שמו.	מלחמותיו לא בכלי זין, אלא בשמו הוא נלחם, כמו שאמר דוד (שמואל א' יז מה) ואנכי בא אליך בשם ה' צבאות. דבר אחר ה' שמו אף בשעה שהוא נלחם ונוקם מאויביו, אוחז הוא במדתו לרחם על ברואיו ולזון את כל באי עולם, ולא כמדת מלכי אדמה כשהוא עוסק במלחמה פונה עצמו מכל עסקיו, ואין בו כח לעשות זו וזו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירה בים.	שדי בימא. שדי לשון יריה, וכן הוא אומר (שמות יט יג) או ירה יירה או אשתדאה ישתדי, והתי''ו משמשת באלו במקום יתפעל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומבחר.	שם דבר, כמו (ויקרא טו ט) מרכב, (שם ד) משכב, (שמות יב טז) מקרא קדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טבעו.	אין טביעה אלא במקום טיט, כמו (תהלים סט ג) טבעתי ביון מצולה, (ירמיה לח ו) ויטבע ירמיהו בטיט, מלמד שנעשה הים טיט לגמול להם כמדתם, ששעבדו את ישראל בחומר ובלבנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יכסימו.	כמו יכסום, והיו''ד האמצעית יתרה בו, ודרך המקראות בכך, כמו (דברים ח יג) ובקרך וצאנך ירבין, (תהלים לו ט) ירוין מדשן ביתך, והיו''ד ראשונה שמשמעה לשון עתיד כך פרשהו, טבעו בים סוף כדי שיחזרו המים ויכסו אותן. יכסימו אין דומה לו במקרא בנקדתו, ודרכו להיות נקוד יכסימו במלאפו''ם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמו אבן.	ובמקום אחר (פסוק י) צללו כעופרת, ובמקום אחר (פסוק ז) יאכלמו כקש, הרשעים כקש הולכים ומטרפין עולין ויורדין, בינונים כאבן, והכשרים כעופרת, שנחו מיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימינך ימינך.	שתי פעמים, כשישראל עושין את רצונו של מקום השמאל נעשית ימין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימינך ה' נאדרי בכח.	להציל את ישראל וימינך השנית תרעץ אויב. ולי נראה אותה ימין עצמה תרעץ אויב, מה שאי אפשר לאדם לעשות שתי מלאכות ביד אחת. ופשוטו של מקרא ימינך הנאדרת בכח מה מלאכתה, ימינך היא תרעץ אויב, וכמה מקראות דגמתו (תהלים צב י) כי הנה אויביך ה' כי הנה אויביך יאבדו, (תהלים צד ג) עד מתי רשעים ה' עד מתי רשעים יעלזו, (תהלים צג ג) נשאו נהרות ה' נשאו נהרות קולם, (תהלים קטו א) לא לנו ה' לא לנו, (הושע ב כג) אענה נאם ה' אענה את השמים, (שופטים ה ג) אנכי לה' אנכי אשירה, (תהלים קכד א. ב) לולי ה' וכו' לולי ה' שהיה לנו בקום עלינו אדם, (שופטים ה יב) עורי עורי דבורה עורי עורי דברי שיר, (ישעי' כו ו) תרמסנה רגל רגלי עני, (תהלים קלו כא, כב) ונתן ארצם לנחלה וכו' נחלה לישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נאדרי.	היו''ד יתרה, כמו (איכה א א) רבתי עם שרתי במדינות, (בראשית לא לט) גנבתי יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תרעץ אויב.	תמיד היא רועצת ומשברת האויב, ודומה לו (שופטים י ח) וירעצו וירוצצו את בני ישראל, בשופטים. דבר אחר ימינך הנאדרת בכח היא משברת ומלקה אויב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וברב גאונך.	אם היד בלבד רועצת האויב, כשהוא מרומם ברוב גאונו, אז יהרס קמיו, ואם ברוב גאונו לבד אויביו נהרסים, קל וחומר כששלח בם חרון אף יאכלמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תהרס.	תמיד אתה הורס קמיך הקמים נגדך, ומי הם הקמים כנגדו, אלו הקמים על ישראל, וכן הוא אומר (תהל' פג ג) כי הנה אויביך יהמיון, ומה היא ההמיה, (שם ב) על עמך יערימו סוד, ועל זה קורא אותם אויביו של מקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וברוח אפיך.	היוצא משני נחירים של אף. דבר הכתוב כביכול בשכינה דגמת מלך בשר ודם, כדי להשמיע אזן הבריות כפי ההוה שיוכלו להבין דבר. כשאדם כועס יוצא רוח מנחיריו, וכן (תהלים יח ט) עלה עשן באפו, וכן (איוב ד ט) ומרוח אפו יכלו, וזהו שאמר (ישעיה מח ט) למען שמי אאריך אפי, כשזעפו נח נשמתו ארכה, וכשהוא כועס, נשמתו קצרה, (שם) ותהלתי אחטם לך, ולמען תהלתי אשים חטם באפי לסתום נחירי בפני האף והרוח שלא יצאו, לך בשבילך. אחטם כמו נאקה בחטם במסכת שבת (דף נא ב) כך נראה בעיני. וכל אף וחרון שבמקרא אני אומר כן, (דברים ז ד) חרה אף, כמו (איוב ל ל) ועצמי חרה מני חרב, לשון שרפה ומוקד, שהנחירים מתחממים ונחרים בעת הקצף, וחרון מגזרת חרה, כמו רצון מגזרת רצה, וכן חמה לשון חמימות, על כן הוא אומר (אסתר א יב) וחמתו בערה בו, ובנוח החמה אומר נתקררה דעתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נערמו מים.	אנקלוס תרגם לשון ערמימות ולשון צחות המקרא, כמו (שיר השירים ז ג) ערמת חטים, ונצבו כמו נד יוכיח. נערמו מים. ממוקד רוח שיצא מאפיך יבשו המים והם נעשו כמין גלים וכריות של ערמה שהם גבוהים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמו נד.	כתרגומו כשור, כחומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נד.	לשון צבור וכנוס, כמו (ישעיה יז יא) נד קציר ביום נחלה, (תהלים לג ז) כונס כנד, לא כתיב כנאד אלא כנד, ואלו היה כנד כמו כנאד. וכונס לשון הכנסה, היה לו לכתוב מכנס כבנאד מי הים, אלא כונס לשון אוסף וצובר הוא, וכן (יהושע ג טז) קמו נד אחד, (שם יג) ויעמדו נד אחד, ואין לשון קימה ועמידה בנאדות אלא בחומות וצבורים, ולא מצינו נאד נקוד אלא במלאפו''ם, כמו (תהלים נו ט) שימה דמעתי בנאדך, (שופטים ד יט) את נאד החלב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קפאו.	כמו (איוב י י) וכגבנה תקפיאני, שהקשו ונעשו כאבנים והמים זורקים את המצרים על האבן בכח ונלחמים בם בכל מיני קושי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלב ים.	בחזק הים, ודרך המקראות לדבר כן (דברים ד יא) עד לב השמים, (שמואל ב' יח יד) בלב האלה, לשון עיקרו ותקפו של דבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אמר אויב.	לעמו כשפיתם בדברים, ארדוף ואשיגם ואחלק שלל עם שרי ועבדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תמלאמו.	תתמלא מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נפשי.	רוחי ורצוני. ואל תתמה על תבה המדברת בשתים. תמלאמו תמלא מהם, יש הרבה כלשון הזה (שופטים א טו) כי ארץ הנגב נתתני, כמו נתת לי. (בראשית לז ד) ולא יכלו דברו לשלום, כמו דבר עמו. (ירמיה י כ) בני יצאוני, כמו יצאו ממני. (איוב לא לז) מספר צעדי אגידנו, כמו אגיד לו, אף כאן תמלאמו. תמלא נפשי מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אריק חרבי.	אשלוף, ועל שם שהוא מריק את התער בשליפתו ונשאר ריק נופל בו לשון הרקה, כמו (בראשית מב לה) מריקים שקיהם, (ירמיה מח יב) וכליו יריקו. ואם תאמר אין לשון ריקות נופל על היוצא, אלא על התיק ועל השק ועל הכלי שיצא ממנה, אבל לא על החרב ועל היין, ולדחוק ולפרש אריק חרבי, כלשון (בראשית יד יד) וירק את חניכיו. אזדיין בחרבי, מצינו הלשון מוסב אף על היוצא (שיר השירים א ג) שמן תורק, (ירמיה מח יא) ולא הורק מכלי אל כלי, לא הורק הכלי אין כתיב כאן אלא לא הורק היין מכלי אל כלי, מצינו הלשון מוסב על היין. וכן (יחזקאל כח ז) והריקו חרבותם על יפי חכמתך, דחירם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תורישמו.	לשון רישות ודלות, כמו (שמואל א' ב ז) מוריש ומעשיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נשפת.	לשון הפחה, וכן (ישעיה מ כד) וגם נשף בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צללו.	שקעו, עמקו, לשון (תהלים סט ג) מצולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כעופרת.	אבר פלו''ם בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באלם.	בחזקים, כמו (יחזקאל יז יג) ואת אילי הארץ לקח, (תהלים כב כ) אילותי לעזרתי חושה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נורא תהלת.	יראוי מלהגיד תהלותיו פן ימעטו, כמו שכתוב (שם סה ב) לך דמיה תהלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נטית ימינך.	כשהקדוש ברוך הוא נוטה ידו הרשעים כלים ונופלים, לפי שהכל נתון בידו נופלים בהטיתה וכן הוא אומר (ישעיה לא ג) וה' יטה ידו וכשל עוזר ונפל עזר. משל לכלי זכוכית הנתונים בידי אדם, מטה ידו מעט והן נופלין ומשתברין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תבלעמו ארץ.	מכאן שזכו לקבורה בשכר שאמרו (לעיל ט כז) ה' הצדיק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נהלת.	לשון מנהל, ואונקלוס תרגם לשון נושא וסובל, ולא דקדק לפרש אחר לשון העברית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירגזון.	מתרגזין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ישבי פלשת.	מפני שהרגו את בני אפרים שמהרו את הקץ ויצאו בחזקה, כמפורש בדברי הימים (דברי הימים א' ז כא) והרגום אנשי גת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלופי אדום אילי מואב.	והלא לא היה להם לירא כלום, שהרי לא עליהם הולכים, אלא מפני אנינות שהיו מתאוננים ומצטערים על כבודם של ישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נמגו.	נמסו, כמו (תהלים סה יא) ברביבים תמגגנה. אמרו עלינו הם באים לכלותינו ולירש את ארצנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תפל עליהם אימתה.	על הרחוקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופחד.	על הקרובים, כענין שנאמר (יהושע ב י) כי שמענו את אשר הוביש  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד יעבר עד יעבר.	כתרגומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קנית.	חבבת משאר אמות, כחפץ הקנוי בדמים יקרים, שחביב על האדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תבאמו.	נתנבא משה שלא יכנס לארץ לכך לא נאמר תביאנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכון לשבתך.	מקדש של מטה מכון כנגד כסא של מעלה אשר פעלת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקדש.	הטעם עליו זקף גדול להפרידו מתבת השם של אחריו המקדש אשר כוננו ידיך ה'. חביב בית המקדש שהעולם נברא ביד אחת, שנאמר (ישע' מח יג) אף ידי יסדה ארץ, ומקדש בשתי ידים. ואימתי יבנה בשתי ידים, בזמן שה' ימלך לעלם ועד, לעתיד לבא שכל המלוכה שלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעלם ועד.	לשון עולמות הוא והוי''ו בו יסוד לפיכך היא פתוחה, אבל (ירמיה כט כג) ואנכי היודע ועד, שהוי''ו בו שמוש, קמוצה היא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי בא סוס פרעה.	כאשר בא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותקח מרים הנביאה.	היכן נתנבאה כשהיתה אחות אהרן, קדם שנלד משה, אמרה עתידה אמי שתלד בן וכו' , כדאיתא בסוטה (דף יג א) . דבר אחר אחות אהרן לפי שמסר נפשו עליה כשנצטרעה, נקראת על שמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את התף.	כלי של מיני זמר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתפים ובמחלת.	מבטחות היו צדקניות שבדור שהקדוש ברוך הוא עושה להם נסים והוציאו תפים ממצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותען להם מרים.	משה אמר שירה לאנשים, הוא אומר והם עונין אחריו, ומרים אמרה שירה לנשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסע משה.	הסיען בעל כרחם שעטרו מצרים סוסיהם בתכשיטי זהב וכסף ואבנים טובות, והיו ישראל מוצאין אותם בים, וגדולה היתה בזת הים מבזת מצרים, שנאמר (שיר השירים א יא) תורי זהב נעשה לך עם נקדות הכסף, לפיכך הצרך להסיען בעל כרחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבאו מרתה.	כמו למרה, ה''א בסוף תבה במקום למ''ד בתחלתה, והתי''ו היא במקום ה''א הנשרשת בתיבת מרה, ובסמיכתה כשהיא נדבקת לה''א, שהוא מוסיף במקום הלמ''ד, תהפך הה''א של שרש לתי''ו, וכן כל ה''א שהיא שרש בתבה, תתהפך לתי''ו בסמיכתה, כמו (ישעיה כז ד) חמה אין לי, (אסתר א יב) וחמתו בערה בו, הרי ה''א של שרש נהפכת לתי''ו, מפני שנסמכת אל הו''ו הנוספת, וכן (ויקרא כה מד) עבד ואמה, (בראשית ל ג) הנה אמתי בלהה, (שם ב ז) לנפש חיה, (איוב לג כ) וזהמתו חיתו לחם, (שופטים ד ה) בין הרמה, (שמואל א' ז יז) ותשובתו הרמתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וילנו.	לשון נפעל הוא וכן התרגום לשון נפעל הוא ואתרעמו. כן דרך לשון תלנה להסב הדבור אל האדם מתלונן מתרועם, ולא אמר, לונן, רועם, וכן יאמר הלועז דיקומפליינש''ט שי''י , מוסב הדבור אליו באמרו שי''י [עצמו] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שם שם לו.	במרה נתן להם מקצת פרשיות של תורה שיתעסקו בהם, שבת ופרה אדמה ודינין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושם נסהו.	לעם, וראה קשי ערפן שלא נמלכו במשה בלשון יפה, בקש עלינו רחמים שיהיה לנו מים לשתות, אלא נתלוננו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם שמוע תשמע.	זו קבלה שיקבלו עליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תעשה.	היא עשיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאזנת.	תטה אזנים לדקדק בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל חקיו.	דברים שאינן אלא גזרת מלך בלא שום טעם, ויצר הרע מקנטר עליהם מה אסור באלו, למה נאסרו, כגון לבישת כלאים ואכילת חזיר ופרה אדמה וכיוצא בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא אשים עליך.	ואם אשים הרי היא כלא הושמה, כי אני ה' רופאך, זהו מדרשו. ולפי פשוטו כי אני ה' רופאך ומלמדך תורה ומצות למען תנצל מהם, כרופא הזה האומר לאדם אל תאכל דבר זה פן יביאך לידי חולי זה וכן הוא אומר (משלי ג ח) רפאות תהי לשרך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שתים עשרה עינת מים.	כנגד שנים עשר שבטים נזדמנו להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושבעים תמרים.	כנגד שבעים זקנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחמשה עשר יום.	נתפרש היום של חניה זו, לפי שבו ביום כלתה החררה שהוציאו ממצרים והצרכו למן, למדנו שאכלו משירי הבצק [משירי המצה] ששים ואחת סעודות, וירד להם מן בששה עשר באיר ויום ראשון בשבת היה, כדאיתא במסכת שבת (דף פז ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וילונו.	לפי שכלה הלחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי יתן מותנו.	שנמות, ואינו שם דבר כמו מותנו אלא כמו עשותנו, חנותנו, שובנו, לעשות אנחנו, לחנות אנחנו, למות אנחנו. ותרגומו לוי דמיתנא, כמו (במדבר יד ב) לו מתנו, הלואי והיינו מתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען אנסנו הילך בתורתי.	אם ישמרו מצות התלויות בו, שלא יותירו ממנו ולא יצאו בשבת ללקוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה משנה.	ליום ולמחרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משנה.	על שהיו רגילים ללקוט יום יום של שאר ימות השבוע. ואומר אני אשר יביאו והיה משנה, לאחר שיביאו ימצאו משנה במדידה על אשר ילקטו וימדו יום יום וזהו (להלן פסוק כב) לקטו לחם משנה, בלקיטתו היה נמצא לחם משנה. וזהו (להלן פסוק כט) על כן הוא נותן לכם ביום הששי לחם יומים, נותן לכם ברכה פוישו''ן [שפע] בבית למלאות העמר פעמים ללחם יומים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערב.	כמו לערב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידעתם כי ה' הוציא אתכם מארץ מצרים.	לפי שאמרתם לנו כי הוצאתם אותנו, תדעו כי לא אנחנו המוציאים אלא ה' הוציא אתכם, שיגיז לכם את השליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובקר וראיתם.	לא על הכבוד שנאמר (להלן פסוק י) והנה כבוד ה' נראה בענן, נאמר, אלא כך אמר להם ערב וידעתם כי היכולת בידו לתן תאותכם ובשר יתן, אך לא בפנים מאירות יתננה לכם, כי שלא כהוגן שאלתם אותו ומכרס מלאה, והלחם ששאלתם לצורך, בירידתו לבקר תראו את כבוד אור פניו שיורידהו לכם דרך חבה בבקר, שיש שהות להכינו וטל מלמעלה וטל מלמטה כמנח בקפסא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את תלנתיכם על ה'.	כמו אשר על ה':	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונחנו מה.	מה אנחנו חשובין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תלינו עלינו.	שתרעימו עלינו את הכל, את בניכם ונשיכם ובנותיכם וערב רב, ועל כרחי אני זקוק לפרש תלינו בלשון תפעילו מפני דגשותו וקריתו, שאלו היה רפה הייתי מפרשו בלשון תפעלו, כמו (שמות יז ג) וילן העם על משה, או אם היה דגוש ואין בו יו''ד ונקרא תלונו, הייתי מפרשו לשון תתלוננו, עכשיו הוא משמע תלינו את אחרים, כמו במרגלים (במדבר יד לו) וילינו עליו את כל העדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשר לאכל.	ולא לשבע, למדה תורה דרך ארץ שאין אוכלין בשר לשבע. ומה ראה להוריד לחם בבקר ובשר בערב, לפי שהלחם שאלו כהוגן, שאי אפשר לו לאדם בלא לחם, אבל בשר שאלו שלא כהוגן, שהרבה בהמות היו להם. ועוד, שהיה אפשר להם בלא בשר, לפיכך נתן להם בשעת טרח, שלא כהוגן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר אתם מלינם עליו.	את האחרים השומעים אתכם מתלוננים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרבו.	למקום שהענן ירד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השלו.	מין עוף ושמן מאד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היתה שכבת הטל.	הטל שוכב על המן ובמקום אחר הוא אומר (במדבר יא ט) וברדת הטל  הטל יורד על הארץ והמן יורד עליו, וחוזר ויורד טל עליו והרי הוא כמנח בקפסא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותעל שכבת הטל  .	כשהחמה זורחת עולה הטל שעל המן לקראת החמה, כדרך טל עולה לקראת החמה, אף אם תמלא שפופרת של ביצה טל, ותסתום את פיה ותניחה בחמה, היא עולה מאליה באויר. ורבותינו דרשו שהטל עולה מן הארץ באויר, וכעלות שכבת הטל נתגלה המן וראו והנה על פני המדבר  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דק.	דבר דק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחספס.	מגלה, ואין דומה לו במקרא. ויש לפרש מחספס לשון חפיסא ודלוסקמא שבלשון משנה. כשנתגלה משכבת הטל ראו שהיה דבר דק מחספס בתוכו בין שתי שכבות הטל. ואונקלוס תרגם מקלף, לשון (בראשית ל לז) מחשוף הלבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ככפר.	כפור ייליד''ה בלע''ז דעדק כגיר (ישעיה כז ט) כאבני גיר והוא מין צבע שחור, כדאמרינן גבי כסוי הדם (חולין פח ב) הגיר והזרניך. דעדק כגיר כגלידא על ארעא, דק היה כגיר ושוכב מגלד כקרח על הארץ. וכן פרוש דק ככפור, שטוח קלוש ומחבר כגליד. דק טינבי''ש בלעז , שהיה מגליד גלד דק מלמעלה. וכגיר שתרגם אנקלוס, תוספת הוא על לשון העברית, ואין לו תבה בפסוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הוא.	הכנת מזון הוא, כמו (דניאל א ה) וימן להם המלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לא ידעו מה הוא.	שיקראוהו בשמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עמר.	שם מדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מספר נפשתיכם.	כפי מנין נפשות שיש לאיש באהלו תקחו עמר לכל גלגלת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המרבה והממעיט.	יש שלקטו הרבה ויש שלקטו מעט וכשבאו לביתם ומדדו בעומר, איש איש מה שלקטו, ומצאו שהמרבה ללקוט לא העדיף על עמר לגלגלת אשר באהלו, והממעיט ללקוט לא מצא חסר מעומר לגלגלת, וזהו נס גדול שנעשה בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויותרו אנשים.	דתן ואבירם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירם תולעים.	לשון רמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבאש.	הרי זה מקרא הפוך, שתחלה הבאיש ולבסוף התליע, כענין שנאמר (פסוק כד) ולא הבאיש ורמה לא היתה בו, וכן דרך כל המתליעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחם השמש ונמס.	הנשאר בשדה נמוח (י''ג: נמוח) ונעשה נחלים, ושותין ממנו אילים וצבאים, ואמות העולם צדין מהם וטועמין בהם טעם מן, ויודעין מה שבחן של ישראל. ותרגומו של נמס פשר, לשון פושרין, על ידי השמש מתחמם ומפשיר דישטיפרי''ר ודגמתו בסנהדרין [ סז ] בסוף ארבע מיתות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לקטו לחם משנה.	כשמדדו את לקיטתם באהליהם מצאו כפלים שני העמר לאחד. ומדרש אגדה לחם משנה משנה. אותו היום נשתנה לשבח בריחו וטעמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגידו למשה.	שאלוהו מה היום מיומים, ומכאן יש ללמוד שעדין לא הגיד להם משה פרשת שבת שנצטוה לומר להם (פסוק ה) והיה ביום הששי והכינו  , עד ששאלו את זאת, אמר להם (פסוק כג) הוא אשר דבר ה', שנצטויתי לומר לכם, ולכך ענשו הכתוב, שאמר לו (פסוק כח) עד אנה מאנתם, ולא הוציאו מן הכלל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אשר תאפו אפו.	מה שאתם רוצים לאפות בתנור, אפו היום, הכל לשני ימים, ומה שאתם צריכים לבשל ממנו במים, בשלו היום. לשון אפיה נופל בלחם, ולשון בשול בתבשיל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למשמרת.	לגניזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר משה אכלהו היום כי שבת היום.	שחרית שהיו רגילים לצאת וללקוט, באו לשאול אם נצא אם לאו, אמר להם את שבידכם אכלו. לערב חזרו לפניו ושאלוהו מהו לצאת, אמר להם שבת היום. ראה אותם דואגים שמא פסק המן ולא ירד עוד, אמר להם היום לא תמצאהו. מה תלמוד לומר היום, היום לא תמצאהו אבל מחר תמצאהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביום השביעי שבת.	שבת הוא, המן לא יהיה בו, ולא בא הכתוב אלא לרבות יום הכפורים וימים טובים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד אנה מאנתם.	משל הדיוט הוא, בהדי הוצא לקי כרבא, על ידי הרשעים מתגנין הכשרין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראו.	בעיניכם כי ה' בכבודו מזהיר אתכם על השבת, שהרי נס נעשה בכל ערב שבת לתת לכם לחם יומים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבו איש תחתיו.	מכאן סמכו חכמים ארבע אמות ליוצא חוץ לתחום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל יצא איש ממקמו.	אלו אלפים אמה של תחום שבת, ולא במפורש, שאין תחומין אלא מדברי סופרים, ועיקרו של מקרא על לוקטי המן נאמר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והוא כזרע גד לבן.	עשב ששמו אליינדר''א [כוסבר] וזרע שלו עגול ואינו לבן, והמן היה לבן, ואינו נמשל לזרע גד אלא לענין העגול כזרע גד היה, והוא לבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כצפיחת.	בצק שמטגנין אותו בדבש וקורין לו אסקריטון בלשון משנה והוא תרגום של אנקלוס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צנצנת.	צלוחית של חרס, כתרגומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנח אתו לפני ה'.	לפני הארון, ולא נאמר מקרא זה עד שנבנה אהל מועד, אלא שנכתב כאן בפרשת המן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ארבעים שנה.	והלא חסר שלשים יום, שהרי בחמשה עשר באיר ירד להם המן תחלה, ובחמשה עשר בניסן פסק, שנאמר (יהושע ה יב) וישבת המן ממחרת, אלא מגיד שהעוגות שהוציאו ישראל ממצרים טעמו בהם טעם מן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל ארץ נושבת.	לאחר שעברו את הירדן שאותה שבעבר הירדן מישבת וטובה, שנאמר (דברים ג כה) אעברה נא ואראה את הארץ הטובה אשר בעבר הירדן, ותרגום של נושבת יתבתא, רצה לומר מישבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל קצה ארץ כנען.	בתחלת הגבול, קדם שעברו את הירדן, והוא ערבות מואב. נמצאו מכחישין זה את זה, אלא בערבות מואב כשמת משה בשבעה באדר פסק המן מלירד, ונסתפקו ממן שלקטו בו ביום עד שהקריבו העמר בששה עשר בניסן, שנאמר (יהושע ה יא) ויאכלו מעבור הארץ ממחרת הפסח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עשרית האיפה.	האיפה שלש סאין, והסאה ששה קבין והקב ארבעה לוגין והלוג שש ביצים נמצא עשירית האיפה ארבעים ושלש ביצים וחמש ביצה והוא שעור לחלה ולמנחות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה תנסון.	לומר היוכל לתת מים בארץ ציה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עוד מעט.	אם אמתין עוד מעט וסקלני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עבר לפני העם.	וראה אם יסקלוך, למה הוצאת לעז על בני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקח אתך מזקני ישראל.	לעדות שיראו שעל ידך המים יוצאים מן הצור, ולא יאמרו מעינות היו שם מימי קדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומטך אשר הכית בו את היאר.	מה תלמוד לומר אשר הכית בו את היאור, אלא שהיו ישראל אומרים על המטה שאינו מוכן אלא לפרענות, בו לקה פרעה ומצרים כמה מכות במצרים ועל הים, לכן נאמר אשר הכית בו את היאר, יראו עתה שאף לטובה הוא מוכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והכית בצור.	על הצור לא נאמר אלא בצור, מכאן שהמטה היה של מין דבר חזק ושמו סנפרינון והצור נבקע מפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבא עמלק  .	סמך פרשה זו למקרא זה, לומר תמיד אני ביניכם ומזמן לכל צרכיכם, ואתם אומרים (פסוק ז) היש ה' בקרבנו אם אין, חייכם שהכלב בא ונושך אתכם ואתם צועקים אלי ותדעון היכן אני. משל לאדם שהרכיב בנו על כתפו ויצא לדרך, היה אותו הבן רואה חפץ ואומר, אבא טול חפץ זה ותן לי, והוא נותן לו, וכן שניה וכן שלישית, פגעו באדם אחד, אמר לו אותו הבן ראית את אבא. אמר לו אביו אינך יודע היכן אני, השליכו מעליו ובא הכלב ונשכו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחר לנו.	לי ולך, השוהו לו, מכאן אמרו יהי כבוד תלמידך חביב עליך כשלך וכבוד חברך כמורא רבך, מנין שנאמר (במדבר יב יא) ויאמר אהרן אל משה בי אדני והלא אהרן גדול מאחיו היה ועושה את חברו כרבו. ומורא רבך כמורא שמים מנין, שנאמר (שם יא כח) אדני משה כלאם, כלם מן העולם, חייבין הם כליה, המורדים בך, כאלו מרדו בהקדוש ברוך הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וצא הלחם.	צא מן הענן והלחם בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחר.	בעת המלחמה אנכי נצב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחר לנו אנשים.	גבורים ויראי חטא שתהא זכותן מסיעתן. דבר אחר בחר לנו אנשים שיודעין לבטל כשפים לפי שבני עמלק מכשפין היו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשה אהרן וחור.	מכאן לתענית שצריכים שלשה לעבור לפני התבה, שבתענית היו שרוים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חור.	בנה של מרים היה וכלב בעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר ירים משה ידו.	וכי ידיו של משה נוצחות היו המלחמה וכו' כדאיתא בראש השנה (כט א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידי משה כבדים.	בשביל שנתעצל במצוה ומנה אחר תחתיו, נתיקרו ידיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקחו.	אהרן וחור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אבן וישימו תחתיו.	ולא ישב לו על כר וכסת. אמר ישראל שרויין בצער, אף אני אהיה עמהם בצער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי ידיו אמונה.	ויהי משה ידיו באמונה פרושות השמים בתפלה נאמנה ונכונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד בא השמש.	שהיו עמלקים מחשבין את השעות באצטרולוגיאה באיזו שעה הם נוצחים, והעמיד להם משה חמה וערבב את השעות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחלש יהושע.	חתך ראשי גבוריו ולא השאיר אלא חלשים שבהם ולא הרגם כלם, מכאן אנו למדין שעשה על פי הדבור של שכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כתב זאת זכרון.	שבא עמלק להזדוג לישראל קדם לכל האמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושים באזני יהושע.	המכניס את ישראל לארץ, שיצוה את ישראל לשלם לו את גמולו, כאן נרמז לו למשה שיהושע מכניס את ישראל לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי מחה אמחה.	לכך אני מזהירך כן, כי חפץ אני למחותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקרא שמו.	של מזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ה' נסי.	הקדוש ברוך הוא עשה לנו כאן נס גדול, לא שהמזבח קרוי ה', אלא המזכיר שמו של מזבח זוכר את הנס שעשה המקום, ה' הוא נס שלנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר.	משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יד על כס יה.	ידו של הקדוש ברוך הוא הרמה לשבע בכסאו להיות לו מלחמה ואיבה בעמלק עולמית, ומהו כס, ולא נאמר כסא, ואף השם נחלק לחציו, נשבע הקדוש ברוך הוא שאין שמו שלם ואין כסאו שלם עד שימחה שמו של עמלק כלו, וכשימחה שמו יהיה השם שלם והכסא שלם, שנאמר (תהלים ט ז) האויב תמו חרבות לנצח, זהו עמלק שכתוב בו (עמוס א יא) ועברתו שמרה נצח, (תהלים שם) וערים נתשת אבד זכרם המה, מהו אומר אחריו (תהלים ט ח) וה' לעולם ישב, הרי השם שלם, (תהלים שם) כונן למשפט כסאו, הרי כסאו שלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישמע יתרו.	מה שמועה שמע ובא, קריעת ים סוף ומלחמת עמלק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יתרו.	שבע שמות נקראו לו רעואל, יתר, יתרו, חובב, חבר, קני, פוטיאל. יתר, על שם שיתר פרשה אחת בתורה (להלן פסוק כא) ואתה תחזה. יתרו לכשנתגיר וקים המצות הוסיפו לו אות אחת על שמו. חובב שחבב את התורה. וחובב הוא יתרו, שנאמר (שופטים ד יא) מבני חובב חותן משה. ויש אומרים רעואל אביו של יתרו היה, ומה הוא אומר (שמות ב יח) ותבאנה אל רעואל אביהן, שהתינוקות קורין לאבי אביהן אבא. בספרי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חתן משה.	כאן היה יתרו מתכבד במשה, אני חותן המלך ולשעבר היה משה תולה הגדלה בחמיו, שנאמר (שמות ד יח) וישב אל יתר חותנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למשה ולישראל.	שקול משה כנגד כל ישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל אשר עשה.	להם בירידת המן ובבאר ובעמלק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי הוציא ה'  .	זו גדולה על כלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחר שלוחיה.	כשאמר לו הקדוש ברוך הוא במדין (שמות ד יט) לך שוב מצרים, (שם כ) ויקח משה את אשתו ואת בניו גו' ויצא אהרן לקראתו, (שם כז) ויפגשהו בהר האלהים. אמר לו מי הם הללו. אמר לו זו היא אשתי שנשאתי במדין ואלו בני. אמר לו והיכן אתה מוליכן. אמר לו למצרים. אמר לו על הראשונים אנו מצטערים ואתה בא להוסיף עליהם. אמר לה לכי אל בית אביך, נטלה שני בניה והלכה לה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצלני מחרב פרעה.	כשגלו דתן ואבירם על דבר המצרי ובקש להרג את משה, נעשה צוארו כעמוד של שיש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל המדבר.	אף אנו יודעין שבמדבר היו, אלא בשבחו של יתרו דבר הכתוב, שהיה יושב בכבודו של עולם ונדבו לבו לצאת אל המדבר, מקום תהו, לשמוע דברי תורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר אל משה.	על ידי שליח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אני חתנך יתרו  .	אם אין אתה יוצא בגיני צא בגין אשתך, ואם אין אתה יוצא בגין אשתך צא בגין שני בניה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא משה.	כבוד גדול נתכבד יתרו באותה שעה, כיון שיצא משה יצא אהרן נדב ואביהוא, ומי הוא שראה את אלו יוצאין ולא יצא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישתחו וישק לו.	איני יודע מי השתחוה למי, כשהוא אומר איש לרעהו, מי הקרוי איש, זה משה, שנאמר (במדבר יב ג) והאיש משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויספר משה לחתנו.	למשוך את לבו לקרבו לתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל התלאה.	שעל הים ושל עמלק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התלאה.	למ''ד אל''ף מן היסוד של התבה והתי''ו הוא תקון ויסוד הנופל ממנו לפרקים, וכן תרומה, תנופה, תקומה, תנואה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחד יתרו.	וישמח יתרו, זהו פשוטו ומדרשו נעשה בשרו חדודין חדודין, מצר על אבוד מצרים, הינו דאמרי אינשי גיורא עד עשרה דרי לא תבזי ארמאה באפיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כל הטובה.	טובת המן והבאר והתורה. ועל כלן אשר הצילו מיד מצרים, עד עכשיו לא היה עבד יכול לברוח ממצרים, שהיתה הארץ מסגרת, ואלו יצאו ששים רבוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הציל אתכם מיד מצרים.	אמה קשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומיד פרעה.	מלך קשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתחת יד מצרים.	כתרגומו לשון רדוי ומרות היד שהיו מכבידים עליהם, היא העבודה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עתה ידעתי.	מכירו הייתי לשעבר ועכשיו ביותר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכל האלהים.	מלמד שהיה מכיר בכל עבודה זרה שבעולם שלא הניח עבודה זרה שלא עבדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי בדבר אשר זדו עליהם.	כתרגומו במים דמו לאבדם והם נאבדו במים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר זדו.	אשר הרשיעו. ורבותינו דרשוהו לשון (בראשית כה כט) ויזד יעקב נזיד, בקדרה אשר בשלו בה, נתבשלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עלה.	כמשמעה שהיא עולה כליל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזבחים.	שלמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבא אהרן  .	ומשה היכן הלך, והלא הוא שיצא לקראתו וגרם לו את כל הכבוד, אלא שהיה עומד ומשמש לפניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפני האלהים.	מכאן שהנהנה מסעודה שתלמידי חכמים מסבין בה כאלו נהנה מזיו השכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי ממחרת.	מוצאי יום הכפורים היה, כך שנינו בספרי, ומהו ממחרת, למחרת רדתו מן ההר. ועל כרחך אי אפשר לומר אלא ממחרת יום הכפורים, שהרי קודם מתן תורה אי אפשר לומר (פסוק טז) והודעתי את חקי  , ומשנתנה תורה עד יום הכפורים לא ישב משה לשפוט את העם, שהרי בשבעה עשר בתמוז ירד ושבר את הלוחות, ולמחר עלה בהשכמה ושהה שמונים יום וירד ביום הכפורים. ואין פרשה זו כתובה כסדר, שלא נאמר ויהי ממחרת עד שנה שניה, אף לדברי האומר יתרו קדם מתן תורה בא, שלוחו אל ארצו לא היה אלא עד שנה שניה, שהרי נאמר כאן (פסוק כז) וישלח משה את חתנו ומצינו במסע הדגלים שאמר לו משה (במדבר י כט) נוסעים אנחנו אל המקום  , (שם לא) אל נא תעזוב אותנו, ואם זו קדם מתן תורה, מששלחו והלך היכן מצינו שחזר ואם תאמר שם לא נאמר יתרו אלא חובב, ובנו של יתרו היה, הוא חובב הוא יתרו, שהרי כתיב (שופטים ד יא) מבני חובב חותן משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב משה  ויעמד העם.	יושב כמלך וכלן עומדים, והקשה הדבר ליתרו שהיה מזלזל בכבודן של ישראל והוכיחו על כך, שנאמר (פסוק יד) מדוע אתה יושב לבדך וכלם נצבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הבקר עד הערב.	אפשר לומר כן, אלא כל דין שדן דין אמת לאמתו אפלו שעה אחת, מעלה עליו הכתוב כאלו עוסק בתורה כל היום, וכאלו נעשה שותף להקדוש ברוך הוא במעשה בראשית, שנאמר בו (בראשית א ה) ויהי ערב ויהי בקר יום אחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יבא.	כמו כי בא, לשון הוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לדרש אלהים.	כתרגומו למתבע אלפן, לשאול תלמוד מפי הגבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יהיה להם דבר בא.	מי שיהיה לו דבר בא אלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר חתן משה.	דרך כבוד קוראו הכתוב חותנו של מלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נבל תבל.	כתרגומו. ולשונו לשון כמישה פליישטרי''ר בלעז . כמו (ירמיה ח יג) והעלה נבל, (ישעיה לד ד) כנבול עלה מגפן  , שהוא כמוש על ידי חמה ועל ידי קרח, וכחו תש ונלאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי כבד ממך.	כבדו רב יותר מכחך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איעצך ויהי אלהים עמך.	בעצה, אמר לו צא המלך בגבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היה אתה לעם מול האלהים.	שליח ומליץ בינותם למקום, ושואל משפטים מאתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הדברים.	דברי ריבותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתה תחזה.	ברוח הקדש שעליך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אנשי אמת.	אלו בעלי הבטחה, שהם כדאי לסמוך על דבריהם, שעל ידי כן יהיו דבריהם נשמעין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שנאי בצע.	ששונאין את ממונם בדין כההיא דאמרינן כל דינא דמפקין ממונא מניה בדינא לאו דינא הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרי אלפים.	הם היו שש מאות שרים לשש מאות אלף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרי מאות.	ששת אלפים היו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרי חמשים.	שנים עשר אלף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושרי עשרת.	ששים אלף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושפטו.	וידונון, לשון צווי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקל מעליך.	דבר זה להקל מעליך. והקל, כמו (שמות ח יא) והכבד את לבו, (מלכים ב ג כד) והכות את מואב, לשון הוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וצוך אלהים ויכלת עמד.	המלך בגבורה אם יצוה אותך לעשות כך תוכל עמוד, ואם יעכב על ידך לא תוכל לעמוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם כל העם הזה.	אהרן נדב ואביהוא ושבעים זקנים הנלוים עתה עמך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יביאון.	מיתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ישפוטו הם.	כמו ישפוטו וכן (רות ב ח) לא תעבורי, כמו לא תעברי ותרגומו דינין אנון. מקראות העליונים הם לשון צווי, לכך מתרגמין וידונון ייתון, ידונון, ומקראות הללו לשון עשיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וילך לו אל ארצו.	לגיר בני משפחתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום הזה.	בראש חדש. לא היה צריך לכתוב אלא ביום ההוא, מהו ביום הזה, שיהיו דברי תורה חדשים עליך כאלו היום נתנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסעו מרפידים.	למה הצרך לחזור ולפרש מהיכן נסעו, והלא כבר כתב שברפידים היו חונים, בידוע שמשם נסעו, אלא להקיש נסיעתן מרפידים לביאתן למדבר סיני, מה ביאתן למדבר סיני בתשובה, אף נסיעתן מרפידים בתשובה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחן שם ישראל.	כאיש אחד בלב אחד, אבל שאר כל החניות בתרעומת ובמחלוקת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נגד ההר.	למזרחו, וכל מקום שאתה מוצא נגד, פנים למזרח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשה עלה.	ביום השני. וכל עליותיו בהשכמה היו, שנאמר (שמות לד ד) וישכם משה בבקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כה תאמר.	בלשון הזה וכסדר הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבית יעקב.	אלו הנשים, תאמר להן בלשון רכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותגיד לבני ישראל.	ענשין ודקדוקין פרש לזכרים. דברים הקשין כגידין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתם ראיתם.	לא מסרת היא בידכם, ולא בדברים אני משגר לכם, לא בעדים אני מעיד עליכם, אלא אתם ראיתם אשר עשיתי למצרים, על כמה עברות היו חיבין לי קדם שנזדוגו לכם, ולא נפרעתי מהם אלא על ידכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשא אתכם.	זה יום שבאו ישראל לרעמסס, שהיו ישראל מפזרין בכל ארץ גושן, ולשעה קלה כשבאו לסע ולצאת נקבצו כלם לרעמסס. ואונקלוס תרגם ואשא, ונטלית יתכון, כמו ואסיע אתכם, תקן את הדבר דרך כבוד למעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כנפי נשרים.	כנשר הנושא גוזליו על כנפיו, שכל שאר העופות נותנים את בניהם בין רגליהם, לפי שמתיראין מעוף אחר שפורח על גביהם, אבל הנשר הזה אינו מתירא אלא מן האדם, שמא יזרוק בו חץ, לפי שאין עוף אחר פורח על גביו, לכך נותנן על כנפיו, אומר מוטב יכנס החץ בי, ולא בבני. אף אני עשיתי כן, (שמות יד יט) ויסע מלאך האלהים  (שם כ) ויבא בין מחנה מצרים  , והיו מצרים זורקים חצים ואבני בליסטראות והענן מקבלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואבא אתכם אלי.	כתרגומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועתה.	אם עתה תקבלו עליכם יערב לכם מכאן ואלך, שכל התחלות קשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרתם את בריתי.	שאכרות עמכם על שמירת התורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סגלה.	אוצר חביב, כמו (קהלת ב ח) וסגלת מלכים, כלי יקר ואבנים טובות שהמלכים גונזים אותם. כך אתם תהיו לי סגלה משאר אמות, ולא תאמרו אתם לבדכם שלי ואין לי אחרים עמכם, ומה יש לי עוד שתהא חבתכם נכרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לי כל הארץ.	והם בעיני ולפני לכלום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתם תהיו לי ממלכת כהנים.	שרים כמה דאת אמר (שמואל ב' ח יח) ובני דוד כהנים היו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלה הדברים.	לא פחות ולא יותר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב משה את דברי העם  .	ביום המחרת, שהוא יום שלישי, שהרי בהשכמה עלה. וכי צריך היה משה להשיב, אלא בא הכתוב ללמדך דרך ארץ ממשה שלא אמר, הואיל ויודע מי ששלחני, איני צריך להשיב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעב הענן.	במעבה הענן וזהו ערפל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם בך.	גם בנביאים הבאים אחריך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגד משה.	ביום המחרת שהוא רביעי לחדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את דברי העם  .	תשובה על דבר זה שמעתי מהם שרצונם לשמוע ממך אינו דומה השומע מפי השליח לשומע מפי המלך, רצוננו לראות את מלכנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר ה' אל משה.	אם כן, שמזקיקין לדבר עמם, לך אל העם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקדשתם.	וזמנתם, שיכינו עצמם היום ומחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיו נכנים.	מבדלים מאשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ליום השלישי.	שהוא ששה בחדש. ובחמישי בנה משה את המזבח תחת ההר ושתים עשרה מצבה, כל הענין האמור בפרשת ואלה המשפטים, (שמות כד ד) ואין מקדם ומאחר בתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעיני כל העם.	מלמד שלא היה בהם סומא, שנתרפאו כלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והגבלת.	קבע להם תחומין לסימן, שלא יקרבו מן הגבול והלאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאמר.	הגבול אומר להם, השמרו מעלות מכאן והלאה, ואתה תזהירם על כך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונגע בקצהו.	אפלו בקצהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירה יירה.	מכאן לנסקלין שהם נדחין למטה מבית הסקילה, שהיה גבוה שתי קומות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יירה.	ישלך למטה לארץ, כמו (שמות טו ד) ירה בים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במשך היבל.	כשימשוך היובל קול ארוך הוא סימן סלוק שכינה והפסקת הקול, וכיון שנסתלק הם רשאין לעלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היבל.	הוא שופר של איל, שכן בערביא קורין לדכרא יובלא, ושופר של אילו של יצחק היה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן ההר אל העם.	מלמד שלא היה משה פונה לעסקיו אלא מן ההר אל העם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היו נכנים לשלשת ימים.	לסוף שלשה ימים, הוא יום רביעי שהוסיף משה יום אחד מדעתו, כדברי רבי יוסי, ולדברי האומר בששה בחדש נתנו עשרת הדברות לא הוסיף משה כלום. לשלשת ימים, כמו (פסוק יא) ליום השלישי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תגשו אל אשה.	כל שלשת ימים הללו כדי שיהו הנשים טובלות ליום השלישי ותהיינה טהורות לקבל תורה שאם ישמשו תוך שלשת ימים, שמא תפלוט האשה שכבת זרע לאחר טבילתה ותחזור ותטמא, אבל מששהתה שלושה ימים כבר הזרע מסריח ואינו ראוי להזריע וטהור מלטמא את הפולטת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהית הבקר.	מלמד שהקדים על ידם מה שאין דרך בשר ודם לעשות כן, שיהא הרב ממתין לתלמיד, וכן מצינו ביחזקאל (יחזקאל ג כב) קום צא אל הבקעה  , (שם כג) ואקום ואצא אל הבקעה והנה שם כבוד ה' עומד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לקראת האלהים.	מגיד שהשכינה יצאה לקראתם, כחתן היוצא לקראת כלה, וזהו שנאמר (דברים לג ב) ה' מסיני בא, ולא נאמר לסיני בא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתחתית ההר.	לפי פשוטו ברגלי ההר. ומדרשו שנתלש ההר ממקומו ונכפה עליהם כגיגית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עשן כלו.	אין עשן זה שם דבר, שהרי נקוד השי''ן פת''ח, אלא לשון פעל, כמו אמר, שמר, שמע, לכך תרגומו תנן כליה, ולא תרגם תננא, וכל עשן שבמקרא נקודים קמ''ץ מפני שהם שם דבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכבשן.	של סיד, יכול ככבשן זה ולא יותר, תלמוד לומר (דברים ד יא) בער באש עד לב השמים. ומה תלמוד לומר כבשן, לשבר את האזן, מה שהיא יכולה לשמוע, נותן לבריות סימן הנכר להם. כיוצא בו (הושע יא י) כאריה ישאג, וכי מי נתן כח בארי, אלא הוא, והכתוב מושלו כאריה, אלא אנו מכנין ומדמין אותו לבריותיו, כדי לשבר את האזן מה שיכולה לשמוע. וכיוצא בו (יחזקאל מג ב) וקולו כקול מים רבים, וכי מי נתן קול למים, אלא הוא, ואתה מכנה אותו לדמותו לבריותיו, כדי לשבר את האזן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הולך וחזק מאד.	מנהג הדיוט, כל זמן שהוא מאריך לתקע קולו מחליש וכוהה, אבל כאן הולך וחזק מאד. ולמה כך, מתחלה לשבר אזניהם מה שיכולין לשמוע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משה ידבר.	כשהיה משה מדבר ומשמיע הדברות לישראל שהרי לא שמעו מפי הגבורה אלא (שמות כ ב) אנכי ולא יהיה לך והקדוש ברוך הוא מסיעו לתת בו כח להיות קולו מגביר ונשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יעננו בקול.	יעננו על דבר הקול, כמו (מלכים א' יח כד) אשר יענה באש, על דבר האש להורידו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירד ה' על הר סיני.	יכול ירד עליו ממש, תלמוד לומר (שמות כ יט) כי מן השמים דברתי עמכם. מלמד שהרכין שמים העליונים והתחתונים והציען על גבי ההר, כמצע על המטה, וירד כסא הכבוד עליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	העד בעם.	התרה בהם שלא לעלות בהר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פן יהרסו  .	שלא יהרסו את מצבם על ידי שתאותם אל ה' לראות ויקרבו לצד ההר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונפל ממנו רב.	כל מה שיפול מהם ואפלו הוא יחידי חשוב לפני רב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהרסו.	כל הריסה מפרדת אסיפת הבנין, אף הנפרדין ממצב אנשים הורסים את המצב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם הכהנים.	אף הבכורות שהעבודה בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנגשים אל ה'.	להקריב קרבנות, אף הם אל יסמכו על חשיבותם לעלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יתקדשו.	יהיו מזמנים להתיצב על עמדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פן יפרץ.	לשון פרצה, יהרוג בהם ויעשה בהם פרצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יוכל העם.	איני צריך להעיד בהם שהרי מתרין ועומדין הם היום שלשת ימים, ולא יוכלו לעלות שאין להם רשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לך רד.	והעד בהם שנית, שמזרזין את האדם קדם מעשה, וחוזרין ומזרזין אותו בשעת מעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועלית אתה ואהרן עמך והכהנים.	יכול אף הם עמך, תלמוד לומר ועלית אתה. אמור מעתה, אתה מחצה לעצמך ואהרן מחצה לעצמו והם מחצה לעצמם. משה נגש יותר מאהרן, ואהרן יותר מן הכהנים, והעם כל עיקר אל יהרסו את מצבם לעלות אל ה':	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פן יפרץ בם.	אף על פי שהוא נקוד חטף קמ''ץ אינו זז מגזרתו, כך דרך כל תבה שנקדתה מלאפו''ם כשהיא סמוכה במקף משתנה הנקוד לחטף קמ''ץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר אליהם.	התראה זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר אלהים.	אין אלהים אלא דין. לפי שיש פרשיות בתורה שאם עשאן אדם מקבל שכר, ואם לאו אינו מקבל עליהם פרענות, יכול אף עשרת הדברות כן, תלמוד לומר וידבר אלהים, דיין לפרע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל הדברים האלה.	מלמד שאמר הקדוש ברוך הוא עשרת הדברות בדבור אחד, מה שאי אפשר לאדם לומר כן. אם כן מה תלמוד לומר עוד אנכי ולא יהיה לך, שחזר ופרש על כל דבור ודבור בפני עצמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הוצאתיך מארץ מצרים.	כדאי היא ההוצאה שתהיו משעבדים לי. דבר אחר לפי שנגלה בים כגבור מלחמה, ונגלה כאן כזקן מלא רחמים, שנאמר (שמות כד י) ויראו את אלהי ישראל ותחת רגליו כמעשה לבנת הספיר, זו היתה לפניו בשעת השעבוד, (שם) וכעצם השמים, משנגאלו, הואיל ואני משתנה במראות אל תאמרו שתי רשויות הן, אנכי הוא אשר הוצאתיך ממצרים ועל הים. דבר אחר לפי שהיו שומעין קולות הרבה, שנאמר, (להלן פסוק טו) את הקולות, קולות באין מארבע רוחות ומן השמים ומן הארץ, אל תאמרו רשויות הרבה הן. ולמה אמר לשון יחיד, אלהיך, לתן פתחון פה למשה ללמד סנגוריא במעשה העגל, וזהו שאמר (שמות לב יא) למה ה' יחרה אפך בעמך, לא להם צוית, לא יהיה לכם אלהים אחרים, אלא לי לבדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבית עבדים.	מבית פרעה שהייתם עבדים לו. או אינו אומר אלא מבית עבדים, שהיו עבדים לעבדים, תלמוד לומר (דברים ז ח) ויפדך מבית עבדים מיד פרעה מלך מצרים, אמור מעתה עבדים למלך היו, ולא עבדים לעבדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יהיה לך.	למה נאמר, לפי שנאמר (פסוק ד) לא תעשה לך, אין לי אלא שלא יעשה, העשוי כבר מנין שלא יקים, תלמוד לומר לא יהיה לך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלהים אחרים.	שאינן אלהות אלא אחרים עשאום אלהים עליהם, ולא יתכן לפרש אלהים אחרים זולתי, שגנאי הוא כלפי מעלה לקרותם אלהות אצלו. דבר אחר אלהים אחרים, שהם אחרים לעובדיהם, צועקים אליהם ואינן עונין אותם, ודומה כאלו הוא אחר שאינו מכירו מעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על פני.	כל זמן שאני קים, שלא תאמר לא נצטוו על עבודה זרה אלא אותו הדור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פסל.	על שם שנפסל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל תמונה.	תמונת כל דבר אשר בשמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל קנא.	מקנא לפרע ואינו עובר על מדתו למחול על עוון עבודה זרה, כל לשון קנא אינפרינמינ''ט בלעז , נותן לב לפרע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשנאי.	כתרגומו, כשאוחזין מעשה אבותיהם בידיהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשה חסד.	נוצר חסד שאדם עושה, לשלם שכר עד לאלפים דור, נמצאת מדה טובה יתרה על מדת פרענות אחת על חמש מאות, שזו לארבעה דורות וזו לאלפים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשוא.	(השני לשון שקר כתרגומו) כמא דתימר (שבועות כט א) אי זהו שבועת שוא, נשבע לשנות את הידוע, על עמוד של אבן שהוא של זהב. (הראשון לשון מגן, כתרגומו) זה הנשבע לחנם ולהבל, על של עץ עץ ועל אבן אבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זכור.	זכור ושמור בדבור אחד נאמרו. וכן (שמות לא יד) מחלליה מות יומת, (במדבר כח ט) וביום השבת שני כבשים, וכן (דברים כב יא) לא תלבש שעטנז, (שם יב) גדילים תעשה לך, וכן (ויקרא יח טז) ערות אשת אחיך, (דברים כה ה) יבמה יבא עליה, הוא שנאמר (תהלים סב יב) אחת דבר אלהים שתים זו שמעתי. זכור לשון פעול הוא, כמו (ישעיה כב יג) אכול ושתו, (שמואל ב ג טז) הלוך ובכה, וכן פתרונו תנו לב לזכור תמיד את יום השבת, שאם נזדמן לך חפץ יפה תהא מזמינו לשבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית כל מלאכתך.	כשתבא שבת, יהא בעיניך כאלו מלאכתך עשויה, שלא תהרהר אחר מלאכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתה ובנך ובתך.	אלו קטנים. או אינו אלא גדולים, אמרת הרי כבר מזהרים הם, אלא לא בא אלא להזהיר גדולים על שביתת הקטנים, וזו ששנינו (שבת קכא א) קטן שבא לכבות אין שומעין לו, מפני ששביתתו עליך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינח ביום השביעי.	כביכול הכתיב בעצמו מנוחה ללמד המנו קל וחמר לאדם, שמלאכתו בעמל וביגיעה, שיהא נח בשבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ברך ויקדשהו.	ברכו במן לכפלו בששי לחם משנה, וקדשו במן שלא היה יורד בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען יאריכון ימיך.	אם תכבד יאריכון, ואם לאו יקצרון, שדברי תורה נוטריקון הם נדרשין מכלל הן לאו ומכלל לאו הן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תנאף.	אין ניאוף אלא באשת איש, שנאמר (ויקרא כ י) מות יומת הנואף והנואפת, ואומר (יחזקאל טז לב) האשה המנאפת תחת אישה תקח את זרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תגנב.	בגונב נפשות הכתוב מדבר. לא תגנבו (ויקרא יט יא) בגונב ממון. או אינו אלא זה בגונב ממון, ולהלן בגונב נפשות, אמרת דבר הלמד מענינו, מה לא תרצח, לא תנאף, מדבר בדבר שחייבין עליהם מיתת בית דין, אף לא תגנוב דבר שחיב עליו מיתת בית דין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל העם ראים.	מלמד שלא היה בהם אחד סומא. ומנין שלא היה בהם אלם, תלמוד לומר (שמות יט ח) ויענו כל העם. ומנין שלא היה בהם חרש, תלמוד לומר (שמות כד ז) נעשה ונשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראים את הקולות.	רואין את הנשמע, שאי אפשר לראות במקום אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הקולת.	(מכילתא בחדש פ''ט) היוצאין מפי הגבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינעו.	(שם) אין נוע אלא זיע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעמדו מרחק.	היו נרתעין לאחוריהם שנים עשר מיל כאורך מחניהם ומלאכי השרת באין ומסיעין אותן להחזירם, שנאמר (תהלים סח יג) מלכי צבאות ידדון ידדון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבעבור נסות אתכם.	לגדל אתכם בעולם שיצא לכם שם באמות שהוא בכבודו נגלה עליכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נסות.	לשון הרמה וגדלה, כמו (ישעיה סב י) הרימו נס, ארים נסי (ישעיה מט כב) , וכנס על הגבעה (ישעיה ל, יז) , שהוא זקוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובעבור תהיה יראתו.	על ידי שראיתם אותו יראוי ומאים, תדעו כי אין זולתו ותיראו מפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נגש אל הערפל.	לפנים משלש מחיצות, חשך ענן וערפל שנאמר (דברים ד יא) וההר בוער באש עד לב השמים חשך ענן וערפל, ערפל הוא עב הענן, שנאמר לו (שמות יט ט) הנה אנכי בא אליך בעב הענן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי מן השמים דברתי.	וכתוב אחד אומר וירד ה' על הר סיני, בא הכתוב השלישי והכריע ביניהם (דברים ד לו) מן השמים השמיעך את קולו ליסרך ועל הארץ הראך את אשו הגדולה, כבודו בשמים ואשו וגבורתו על הארץ. דבר אחר הרכין שמים ושמי השמים והציען על ההר, וכן הוא אומר (תהלים יח י) ויט שמים וירד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעשון אתי.	לא תעשון דמות שמשי המשמשים לפני במרום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלהי כסף.	בא להזהיר על הכרובים, שאתה עושה לעמוד אתי, שלא יהיו של כסף, שאם שניתם לעשותם של כסף הרי הן לפני כאלהות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואלהי זהב.	בא להזהיר שלא יוסיף על שנים, שאם עשית ארבעה, הרי הן לפני כאלהי זהב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעשו לכם.	לא תאמר הריני עושה כרובים בבתי כנסיות ובבתי מדרשות כדרך שאני עושה בבית עולמים, לכך נאמר לא תעשו לכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מזבח אדמה.	מחבר באדמה, שלא יבננו על גבי עמודים או על גבי כפים. דבר אחר שהיה ממלא את חלל מזבח הנחשת אדמה בשעת חניתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תעשה לי.	שתהא תחלת עשייתו לשמי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזבחת עליו.	אצלו, כמו (במדבר ב כ) ועליו מטה מנשה. או אינו אלא עליו ממש, תלמוד לומר (דברים יב כז) הבשר והדם על מזבח ה' אלהיך, ואין שחיטה בראש המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עלתיך ואת שלמיך.	אשר מצאנך ומבקרך. את צאנך ואת בקרך, פרוש לאת עולתיך ואת שלמיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל המקום אשר אזכיר את שמי.	אשר אתן לך רשות להזכיר שם המפרש שלי, שם אבא אליך וברכתיך אשרה שכינתי עליך מכאן אתה למד שלא נתן רשות להזכיר שם המפרש אלא במקום שהשכינה באה שם, וזהו בית הבחירה. שם נתן רשות לכהנים להזכיר שם המפרש בנשיאת כפים לברך את העם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מזבח אבנים.	רבי ישמעאל אומר כל אם ואם שבתורה רשות, חוץ משלשה ואם מזבח אבנים תעשה לי, הרי אם זה משמש בלשון כאשר, כאשר תעשה לי מזבח אבנים לא תבנה אתהן גזית שהרי חובה עליך לבנות מזבח אבנים, שנאמר (דברים כז ו) אבנים שלמות תבנה, וכן (שמות כב כד) אם כסף תלוה, חובה הוא, שנאמר (דברים טו ח) והעבט תעביטנו. ואף זה משמש בלשון כאשר וכן (ויקרא ב יד) ואם תקריב מנחת בכורים זו מנחת העמר, שהיא חובה, ועל כרחך אין אם הללו תלוין, אלא ודאין, ובלשון כאשר הם משמשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גזית.	לשון גזיזה שפוסלן ומסתתן בברזל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי חרבך הנפת עליה.	הרי כי זה משמש בלשון פן, שהוא דילמא, פן תניף חרבך עליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותחללה.	הא למדת, שאם הנפת עליה ברזל חללת, שהמזבח נברא להאריך ימיו של אדם, והברזל נברא לקצר ימיו של אדם, אין זה בדין, שיונף המקצר על המאריך. ועוד, שהמזבח מטיל שלום בין ישראל לאביהם שבשמים, לפיכך לא יבא עליו כורת ומחבל. והרי דברים קל וחמר ומה אבנים שאינם רואות ולא שומעות ולא מדברות על ידי שמטילות שלום אמרה תורה לא תניף עליהם ברזל, המטיל שלום בין איש לאשתו, בין משפחה למשפחה, בין אדם לחברו, על אחת כמה וכמה שלא תבואהו פרענות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תעלה במעלות.	כשאתה בונה כבש למזבח, לא תעשהו מעלות מעלות אישיקלונ''ש בלעז [מדרגות] אלא חלק יהא ומשופע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר לא תגלה ערותך.	שעל ידי המעלות אתה צריך להרחיב פסיעותיך, ואף על פי שאינו גלוי ערוה ממש, שהרי כתיב (שמות כח מב) ועשה להם מכנסי בד, מכל מקום הרחבת הפסיעות קרוב לגלוי ערוה הוא, ואתה נוהג בהם מנהג בזיון. והרי דברים קל וחומר ומה אבנים הללו שאין בהם דעת להקפיד על בזיונן אמרה תורה הואיל ויש בהם צורך, לא תנהג בהם מנהג בזיון, חברך שהוא בדמות יוצרך, ומקפיד על בזיונו, על אחת כמה וכמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואלה המשפטים.	כל מקום שנאמר אלה פסל את הראשונים, ואלה מוסיף על הראשונים, מה הראשונים מסיני, אף אלו מסיני. ולמה נסמכה פרשת דינין לפרשת מזבח, לומר לך שתשים סנהדרין אצל המקדש [המזבח] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר תשים לפניהם.	אמר לו הקדוש ברוך הוא למשה לא תעלה על דעתך לומר אשנה להם הפרק וההלכה ב' או ג' פעמים עד שתהא סדורה בפיהם כמשנתה, ואיני מטריח עצמי להבינם טעמי הדבר ופירושו, לכך נאמר אשר תשים לפניהם, כשלחן הערוך ומוכן לאכול לפני האדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפניהם.	ולא לפני גוים, ואפילו ידעת בדין אחד שהם דנין אותו כדיני ישראל, אל תביאהו בערכאות שלהם, שהמביא דיני ישראל לפני גוים מחלל את השם ומיקר שם עבודה זרה להחשיבה, שנאמר (דברים לב לא) כי לא כצורנו צורם ואויבינו פלילים, כשאויבינו פלילים זהו עדות לעלוי יראתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תקנה עבד עברי.	עבד שהוא עברי, או אינו אלא עבדו של עברי, עבד כנעני שלקחתו מישראל, ועליו הוא אומר שש שנים יעבד, ומה אני מקים (ויקרא כה מו) והתנחלתם אתם, בלקוח מן הגוי, אבל בלקוח מישראל יצא בשש, תלמוד לומר (דברים טו יב) כי ימכר לך אחיך העברי, לא אמרתי אלא באחיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תקנה.	מיד בית דין שמכרוהו בגנבתו כמו שנאמר (שמות כב ב) אם אין לו ונמכר בגנבתו. או אינו אלא במוכר עצמו מפני דחקו, אבל מכרוהו בית דין לא יצא בשש, כשהוא אומר (ויקרא כה לט) וכי ימוך אחיך עמך ונמכר לך, הרי מוכר עצמו מפני דחקו אמור, ומה אני מקים כי תקנה, בנמכר בבית דין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחפשי.	לחרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם בגפו יבא.	שלא היה נשוי אשה כתרגומו אם בלחודוהי. ולשון בגפו בכנפו, שלא בא אלא כמות שהוא, יחידי, בתוך לבושו בכנף בגדו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בגפו יצא.	מגיד שאם לא היה נשוי מתחלה, אין רבו מוסר לו שפחה כנענית להוליד ממנה עבדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם בעל אשה הוא.	ישראלית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצאה אשתו עמו.	וכי מי הכניסה שתצא, אלא מגיד הכתוב, שהקונה עבד עברי חיב במזונות אשתו ובניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם אדניו יתן לו אשה.	מכאן שהרשות ביד רבו למסור לו שפחה כנענית להוליד ממנה עבדים. או אינו אלא בישראלית, תלמוד לומר האשה וילדיה תהיה לאדוניה, הא אינו מדבר אלא בכנענית, שהרי העבריה אף היא יוצאה בשש, ואפילו לפני שש אם הביאה סימנין יוצאה, שנאמר (דברים טו יב) אחיך העברי או העבריה, מלמד, שאף העבריה יוצאה בשש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אשתי.	השפחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל האלהים.	לבית דין, צריך שימלך במוכריו שמכרוהו לו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל הדלת או אל המזוזה.	יכול שתהא המזוזה כשרה לרצוע עליה, תלמוד לומר (דברים טו יז) ונתתה באזנו ובדלת, בדלת ולא במזוזה, הא מה תלמוד לומר או אל המזוזה, הקיש דלת למזוזה מה מזוזה מעומד אף דלת מעומד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורצע אדניו את אזנו במרצע.	הימנית. או אינו אלא של שמאל, תלמוד לומר אזן, אזן לגזרה שוה נאמר כאן ורצע אדניו את אזנו, ונאמר במצורע (ויקרא יד יד) תנוך אזן המטהר הימנית, מה להלן הימנית, אף כאן הימנית. ומה ראה אזן להרצע מכל שאר אברים שבגוף, אמר רבי יוחנן בן זכאי (קידושין כב ע''ב) אזן זאת ששמעה על הר סיני לא תגנוב, והלך וגנב, תרצע. ואם מוכר עצמו, אזן ששמעה על הר סיני (ויקרא כה נה) כי לי בני ישראל עבדים, והלך וקנה אדון לעצמו, תרצע. ר' שמעון היה דורש מקרא זה כמין חמר מה נשתנו דלת ומזוזה מכל כלים שבבית, אמר הקדוש ברוך הוא דלת ומזוזה שהיו עדים במצרים כשפסחתי על המשקוף ועל שתי המזוזות ואמרתי כי לי בני ישראל עבדים, עבדי הם ולא עבדים לעבדים, והלך זה וקנה אדון לעצמו, ירצע בפניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועבדו לעלם.	עד היובל. או אינו אלא לעולם כמשמעו, תלמוד לומר (ויקרא כה י) ואיש אל משפחתו תשובו, מגיד שחמשים שנה קרויים עולם, ולא שיהא עובדו כל חמשים שנה, אלא עובדו עד היובל בין סמוך בין מפלג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי ימכר איש את בתו לאמה.	בקטנה הכתוב מדבר. יכול אפלו הביאה סימנים. אמרת קל וחמר ומה מכורה קדם לכן יוצאה בסימנין, כמו שנאמר (פסוק יא) ויצאה חנם אין כסף, שאנו דורשים אותן לסימני נערות, שאינה מכורה אינו דין שלא תמכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תצא כצאת העבדים.	כיציאת עבדים כנענים שיוצאים בשן ועין, אבל זו לא תצא בשן ועין, אלא עובדת שש או עד היובל, או עד שתביא סימנין, וכל הקודם קדם לחירותה ונותן לה דמי עינה או דמי שנה, או אינו אלא לא תצא כצאת העבדים בשש וביובל, תלמוד לומר (דברים טו יב) כי ימכר לך אחיך העברי או העבריה. מקיש עבריה לעברי לכל יציאותיו מה עברי יוצא בשש וביובל, אף עבריה יוצאה בשש וביובל, ומהו לא תצא כצאת העבדים, לא תצא בראשי אברים כעבדים כנענים. יכול העברי יוצא בראשי אברים, תלמוד לומר העברי או העבריה, מקיש עברי לעבריה מה העבריה אינה יוצאה בראשי אברים, אף הוא אינו יוצא בראשי אברים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם רעה בעיני אדניה.	שלא נשאה חן בעיניו לכנסה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר לא יעדה.	שהיה לו ליעדה ולהכניסה לו לאשה, וכסף קניתה הוא כסף קדושיה. כאן רמז לך הכתוב שמצוה ביעוד ורמז לך שאינה צריכה קדושין אחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפדה.	יתן לה מקום להפדות ולצאת, שאף הוא מסיע בפדיונה ומה הוא מקום שנותן לה, שמגרע מפדיונה כמספר השנים שעשתה אצלו, כאלו היא שכורה אצלו. כיצד, הרי שקנאה במנה ועשתה אצלו שתי שנים אומרים לו יודע היית שעתידה לצאת לסוף שש, נמצא שקנית עבודת כל שנה ושנה בששית המנה, ועשתה אצלך שתי שנים, הרי שלישית המנה, טול שתי שלישיות המנה ותצא מאצלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעם נכרי לא ימשל למכרה.	אינו רשאי למכרה לאחר, לא האדון ולא האב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בבגדו בה.	אם בא לבגד בה, שלא לקים בה מצות ייעוד, וכן אביה, מאחר שבגד בה ומכרה לזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם לבנו ייעדנה.	האדון. מלמד, שאף בנו קם תחתיו ליעדה, אם ירצה אביו, ואינו צריך לקדשה קדושין אחרים. אלא אומר לה הרי את מיועדת לי בכסף שקבל אביך בדמיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמשפט הבנות.	שאר, כסות ועונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם אחרת יקח לו.	עליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שארה כסותה וענתה לא יגרע.	מן האמה שיעד לו כבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שארה.	מזונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כסותה.	כמשמעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ענתה.	תשמיש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם שלש אלה לא יעשה לה.	אם אחת משלש אלה לא יעשה לה, ומה הן השלש, ייעדנה לו, או לבנו, או יגרע מפדיונה ותצא, וזה לא יעדה לא לו ולא לבנו, והיא לא היה בידה לפדות את עצמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצאה חנם.	רבה לה יציאה לזו יותר ממה שרבה לעבדים, ומה היא היציאה, ללמדך שתצא בסימנין ותשהה עמו עד שתביא סימנין. ואם הגיעו שש שנים קודם סימנין, כבר למדנו שתצא, שנאמר (דברים טו יב) העברי או העבריה ועבדך שש שנים, ומהו האמור כאן ויצאה חנם, שאם קדמו סימנים לשש שנים תצא בהן, או אינו אומר שתצא אלא בבגרות תלמוד לומר אין כסף לרבות יציאת בגרות ואם לא נאמרו שניהם הייתי אומר ויצאה חנם זו בגרות, לכך נאמרו שניהם, שלא לתן פתחון פה לבעל הדין לחלוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכה איש ומת.	כמה כתובים נאמרו בפרשת רוצחין, ומה שבידי לפרש למה באו כלם, אפרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשר לא צדה.	לא ארב לו ולא נתכון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צדה.	לשון ארב, וכן הוא אומר (שמואל א כד יא) ואתה צודה את נפשי לקחתה, ולא יתכן לומר צדה לשון הצד ציד (בראשית כז לג) , שצידת חיות אין נופל ה''א בפועל שלה, ושם דבר בה ציד, וזה שם דבר בו צדיה ופועל שלו צודה, וזה פועל שלו צד. ואומר אני פתרונו כתרגומו ודלא כמן ליה. ומנחם חברו בחלק צד ציד, ואין אני מודה לו. ואם יש לחברו באחת ממחלוקת של צד, נחברנו בחלק (ישעיה סו יב) על צד תנשאו, (שמואל א' כ כ) צדה אורה, (דניאל ז כה) ומלין לצד עלאה ימלל. אף כאן אשר לא צדה לא צדד למצוא לו שום צד מיתה, ואף זה יש להרהר עליו, סוף דבר לשון אורב הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאלהים אנה לידו.	זמן לידו, לשון (תהלים צא י) לא תאנה אליך רעה, (משלי יב כא) לא יאנה לצדיק כל און, (מלכים ב' ה ז) מתאנה הוא לי, מזדמן למצא לי עלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמתי לך מקום.	אף במדבר, שינוס שמה, ואיזה מקום קולטו, זה מחנה לויה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יזיד.	למה נאמר, לפי שנאמר מכה איש  שומע אני אפילו גוי, והרופא שהרג ושליח בית דין שהמית במלקות ארבעים, והאב המכה את בנו, והרב הרודה את תלמידו, והשוגג, תלמוד לומר וכי יזיד ולא שוגג על רעהו ולא על גוי. להרגו בערמה. ולא שליח בית דין והרופא והרודה את בנו ותלמידו, שאף על פי שהם מזידין אין מערימין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעם מזבחי.	אם היה כהן ורוצה לעבוד עבודה, תקחנו למות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומכה אביו ואמו.	לפי שלמדנו על החובל בחברו שהוא בתשלומין ולא במיתה, הצרך לומר על החובל באביו שהוא במיתה, ואינו חיב אלא בהכאה שיש בה חבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אביו ואמו.	או זה או זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מות יומת.	בחנק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגנב איש ומכרו.	למה נאמר, לפי שנאמר (דברים כד ז) כי ימצא איש גונב נפש מאחיו, אין לי אלא איש שגנב נפש, אשה או טומטום או אנדרוגינוס שגנבו מנין, תלמוד לומר וגונב איש ומכרו. ולפי שנאמר כאן וגונב איש, אין לי אלא גונב איש, גונב אשה מנין, תלמוד לומר (שם) גונב נפש, לכך הצרכו שניהם, מה שחסר זה גלה זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונמצא בידו.	שראוהו עדים שגנבו ומכרו ונמצא בידו כבר קדם מכירה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומקלל אביו ואמו.	למה נאמר, לפי שהוא אומר (ויקרא כ ט) איש איש אשר יקלל את אביו, אין לי אלא איש שקלל את אביו, אשה שקללה את אביה מנין, תלמוד לומר ומקלל אביו ואמו סתם בין איש ובין אשה. אם כן למה נאמר איש אשר יקלל, להוציא את הקטן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יריבן אנשים.	למה נאמר, לפי שנאמר (פסוק כד) עין תחת עין, לא למדנו אלא דמי אבריו, אבל שבת ורפוי לא למדנו, לכך נאמרה פרשה זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונפל למשכב.	כתרגומו ויפל לבוטלן, לחולי שמבטלו ממלאכתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על משענתו.	על בוריו וכחו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקה המכה.	וכי תעלה על דעתך שיהרג זה שלא הרג, אלא למדך כאן שחובשים אותו, עד שנראה אם יתרפא זה, וכן משמעו כשקם זה והולך על משענתו אז נקה המכה, אבל עד שלא יקום זה לא נקה המכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רק שבתו.	בטול מלאכתו מחמת החולי, אם קטע ידו או רגלו, רואין בטול מלאכתו מחמת החולי כאלו הוא שומר קשואין, שהרי אף לאחר החולי אינו ראוי למלאכת יד ורגל, והוא כבר נתן לו מחמת נזקו דמי ידו ורגלו, שנאמר (פסוק כד) יד תחת יד רגל תחת רגל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורפא ירפא.	כתרגומו, ישלם שכר הרופא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יכה איש את עבדו או את אמתו.	בעבד כנעני הכתוב מדבר. או אינו אלא בעברי, תלמוד לומר כי כספו הוא, מה כספו קנוי לו עולמית, אף עבד הקנוי לו עולמית. והרי היה בכלל (פסוק יב) מכה איש ומת, אלא בא הכתוב והוציאו מן הכלל, להיות נדון בדין יום או יומים, שאם לא מת תחת ידו ושהה מעת לעת פטור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשבט.	כשיש בו כדי להמית הכתוב מדבר. או אינו אלא אפלו אין בו כדי להמית, תלמוד לומר בישראל (במדבר לה יז) ואם באבן יד אשר ימות בה הכהו, והלא דברים קל וחמר מה ישראל חמור אין חיב עליו, אלא אם כן הכהו בדבר שיש בו כדי להמית, ועל אבר שהוא כדי למות בהכאה זו, עבד הקל לא כל שכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נקם ינקם.	מיתת סייף, וכן הוא אומר (ויקרא כו כה) חרב נוקמת נקם ברית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך אם יום או יומים יעמד לא יקם.	אם על יום אחד הוא פטור, על יומים לא כל שכן, אלא יום שהוא כיומים, ואיזה, זה מעת לעת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יקם כי כספו הוא.	הא אחר שהכהו, אף על פי ששהה מעת לעת קדם שמת, חיב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי ינצו אנשים.	זה עם זה, ונתכון להכות את חברו והכה את האשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונגפו.	אין נגיפה אלא לשון דחיפה והכאה, כמו (תהלים צא יב) פן תגוף באבן רגלך, (ירמיה יג טז) ובטרם יתנגפו רגליכם, (ישעיה ח יד) ולאבן נגף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יהיה אסון.	באשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ענוש יענש.	לשלם דמי ולדות לבעל שמין אותה, כמה היתה ראויה למכר בשוק להעלות בדמיה בשביל הריונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר ישית עליו  .	כשיתבענו הבעל בבית דין להשית עליו עונש על כך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתן.	המכה דמי ולדות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בפללים.	על פי הדינים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם אסון יהיה.	באשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתה נפש תחת נפש.	רבותינו חולקין בדבר. יש אומרים נפש ממש, ויש אומרים ממון, אבל לא נפש ממש, שהמתכון להרג את זה והרג את זה פטור ממיתה ומשלם ליורשיו דמיו, כמו שהיה נמכר בשוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עין תחת עין.	סמא עין חברו נותן לו דמי עינו, כמה שפחתו דמיו למכר בשוק, וכן כלם, ולא נטילת אבר ממש, כמו שדרשו רבותינו בפרק החובל (בבא קמא פד א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כויה תחת כויה.	מכות אש, ועד עכשיו דבר בחבלה שיש בה פחת דמים, ועכשיו בשאין בה פחת דמים, אלא צער, כגון כואו בשפוד על צפרנו אומדים כמה אדם כיוצא בזה רוצה לטל להיות מצטער כך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פצע.	היא מכה המוציאה דם, שפצע את בשרו, נברדור''א בלעז , הכל לפי מה שהוא אם יש בו פחת דמים נותן נזק, ואם נפל למשכב נותן שבת ורפוי ובשת וצער. ומקרא זה יתר הוא, ובהחובל דרשוהו רבותינו לחייב על הצער אפלו במקום נזק, שאף על פי שנותן לו דמי ידו, אין פוטרין אותו מן הצער לומר הואיל וקנה ידו יש עליו לחתכה בכל מה שירצה, אלא אומרים יש לו לחתכה בסם, שאינו מצטער כל כך, וזה חתכה בברזל וצערו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חבורה.	היא מכה שהדם נצרר בה ואינו יוצא, אלא שמאדים הבשר כנגדו ולשון חבורה [ טי''א ] בלעז [כתם] , כמו (ירמיה יג כג) ונמר חברברתיו ותרגומו משקופי, לשון חבטה בטדור''א בלעז , וכן ושדופת קדים (בראשית מא ו) שקיפן קדום, חבוטות ברוח, וכן על המשקוף (לעיל יב כג) על שם שהדלת נושק עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עין עבדו.	כנעני, אבל עברי אינו יוצא בשן ועין, כמו שאמרנו אצל לא תצא כצאת העבדים (פסוק ז) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחת עינו.	וכן בעשרים וארבעה ראשי אברים אצבעות הידים והרגלים. ושתי אזנים והחוטם וראש הגויה, שהוא גיד האמה. ולמה נאמר שן ועין, שאם נאמר עין ולא נאמר שן, הייתי אומר מה עין שנברא עמו אף כל שנברא עמו, והרי שן לא נברא עמו, ואם נאמר שן ולא נאמר עין, הייתי אומר אפלו שן תינוק שיש לה חליפין, לכך נאמר עין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יגח שור.	אחד שור ואחד כל בהמה וחיה ועוף אלא שדבר הכתוב בהוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יאכל את בשרו.	ממשמע שנאמר סקול יסקל השור, איני יודע שהוא נבלה, ונבלה אסורה באכילה, אלא מה תלמוד לומר ולא יאכל את בשרו, שאפלו שחטו לאחר שנגמר דינו, אסור באכילה. בהנאה מנין, תלמוד לומר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובעל השור נקי.	כאדם האומר לחברו יצא פלוני נקי מנכסיו ואין לו בהם הנאה של כלום, זהו מדרשו. ופשוטו כמשמעו לפי שנאמר במועד וגם בעליו יומת, הצרך לומר בתם ובעל השור נקי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתמל שלשם.	הרי שלש נגיחות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והועד בבעליו.	לשון התראה בעדים, כמו (בראשית מג ג) העד העיד בנו האיש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והמית איש  .	לפי שנאמר וכי יגח, אין לי אלא שהמיתו בנגיחה, המיתו בנשיכה, דחיפה, רביצה, בעיטה מנין, תלמוד לומר והמית [מכל מקום] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם בעליו יומת.	בידי שמים. יכול בידי אדם, תלמוד לומר (במדבר לה כא) מות יומת המכה רוצח הוא, על רציחתו אתה הורגו, ואי אתה הורגו על רציחת שורו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם כפר יושת עליו.	''אם'' זה אינו תלוי, והרי הוא כמו (לקמן כב כד) אם כסף תלוה, לשון אשר זה משפטו, שישיתו עליו בית דין כופר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתן פדיון נפשו.	דמי נזק, דברי רבי ישמעאל, רבי עקיבא אומר דמי מזיק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או בן יגח.	בן שהוא קטן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או בת.	שהיא קטנה. לפי שנאמר והמית איש או אשה, יכול אינו חיב אלא על הגדולים, תלמוד לומר או בן יגח  , לחייב על הקטנים כגדולים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם עבד' או אמה.	כנעניים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלשים שקלים יתן.	גזרת הכתוב הוא, בין שהוא שוה אלף זוז, בין שאינו שוה אלא דינר. והשקל משקלו ארבעה זהובים שהם חצי אונקיא למשקל הישר של קולוניי''א :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יפתח איש בור.	שהיה מכסה וגלהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או כי יכרה.	למה נאמר, אם על הפתיחה חיב, על הכריה לא כל שכן, אלא להביא כורה אחר כורה שהוא חיב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יכסנו.	הא אם כסהו, פטור, ובחופר ברשות הרבים דבר הכתוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שור או חמור.	הוא הדין לכל בהמה וחיה, שבכל מקום שנאמר שור וחמור, אנו למדין אותו שור שור משבת, שנאמר למען ינוח שורך וחמורך (שמות כג יב) , מה להלן כל בהמה וחיה כשור. שהרי נאמר במקום אחר וכל בהמתך (דברים ה יג) אף כאן, כל בהמה וחיה כשור, ולא נאמר שור וחמור אלא שור, ולא אדם, חמור, ולא כלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעל הבור.	בעל התקלה, אף על פי שאין הבור שלו, שעשאו ברשות הרבים, עשאו הכתוב בעליו להתחיב עליו בנזקיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כסף ישיב לבעליו.	ישיב, לרבות שוה כסף, ואפלו סבין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והמת יהיה לו.	לנזק, שמין את הנבלה ונוטלה בדמים ומשלם לו המזיק עליה תשלומי נזקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יגף.	ידחוף, בין בקרניו, בין בגופו, בין ברגליו, בין שנשכו בשניו, כלן בכלל נגיפה הם, שאין נגיפה אלא לשון מכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שור איש.	שור של איש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומכרו את השור  .	בשוים הכתוב מדבר, שור שוה מאתים שהמית שור שוה מאתים, בין שהנבלה שוה הרבה, בין שהיא שוה מעט, כשנוטל זה חצי החי וחצי המת, וזה חצי החי וחצי המת, נמצא כל אחד מפסיד חצי נזק שהזיקה המיתה, למדנו שהתם משלם חצי נזק, שמן השוין אתה למד לשאינן שוין, כי דין התם לשלם חצי נזק לא פחות ולא יותר. או יכול אף בשאינן שוין בדמיהן כשהן חיים, אמר הכתוב וחצו את שניהם, אם אמרת כן, פעמים שמזיק משתכר הרבה, כשהנבלה שוה למכר לנכרים הרבה יותר מדמי שור המזיק, ואי אפשר שיאמר הכתוב, שיהא המזיק נשכר. או פעמים שהנזק נוטל הרבה יותר מדמי נזק שלם, שחצי דמי שור המזיק שוין יותר מכל דמי שור הנזק, ואם אמרת כן, הרי תם חמור ממועד, על כרחך לא דבר הכתוב אלא בשוין. ולמדך שהתם משלם חצי נזק, ומן השוין תלמד לשאינן שוין, שהמשתלם חצי נזקו שמין לו את הנבלה, ומה שפחתו דמיו בשביל המיתה, נוטל חצי הפחת והולך, ולמה אמר הכתוב בלשון הזה ולא אמר ישלם חציו, ללמד שאין התם משלם אלא מגופו, ואם נגח ומת, אין הנזק נוטל אלא הנבלה, ואם אינה מגעת לחצי נזקו, יפסיד. או שור שוה מנה שנגח שור שוה חמש מאות זוז, אינו נוטל אלא את השור, שלא נתחיב התם לחיב את בעליו לשלם מן העליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או נודע.	או לא היה תם, אלא נודע כי שור נגח הוא היום, ומתמול שלשום, הרי שלש נגיחות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלם ישלם שור.	נזק שלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמשה בקר  .	אמר רבן יוחנן בן זכאי חס המקום על כבודן של בריות, שור שהולך ברגליו ולא נתבזה בו הגנב לנשאו על כתפו, משלם חמשה, שה שנשאו על כתפו, משלם ארבעה הואיל ונתבזה בו. אמר רבי מאיר בא וראה כמה גדולה כחה של מלאכה, שור שבטלו ממלאכתו משלם חמשה, שה שלא בטלו ממלאכתו ארבעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחת השור' תחת השה.	שנאן הכתוב לומר, שאין מדת תשלומי ארבעה וחמשה נוהגת אלא בשור ושה בלבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם במחתרת.	כשהיה חותר את הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אין לו דמים.	אין זו רציחה, הרי הוא כמת מעיקרו. כאן למדתך תורה אם בא להרגך, השכם להרגו, וזה להרגך בא שהרי יודע הוא, שאין אדם מעמיד עצמו ורואה שנוטלין ממונו בפניו ושותק, לפיכך על מנת כן בא, שאם יעמוד בעל הממון כנגדו יהרגנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם זרחה השמש עליו.	אין זה אלא כמן משל אם ברור לך הדבר שיש לו שלום עמך, כשמש הזה שהוא שלום בעולם, כך פשוט לך שאינו בא להרוג, אפילו יעמוד בעל הממון כנגדו, כגון אב החותר לגנוב ממון הבן, בידוע שרחמי האב על הבן, ואינו בא על עסקי נפשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דמים לו.	כחי הוא חשוב ורציחה היא, אם יהרגהו בעל הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלם ישלם.	הגנב ממון שגנב, ואינו חיב מיתה. ואונקלוס שתרגם אם עינא דסהדיא נפלת עלוהי, לקח לו שטה אחרת, לומר שאם מצאוהו עדים קדם שבא בעל הבית, וכשבא בעל הבית נגדו, התרו בו, שלא יהרגהו, דמים לו, חיב עליו אם הרגו, שאחר שיש רואים לו, אין הגנב הזה בא על עסקי נפשות, ולא יהרוג את בעל הממון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם המצא תמצא בידו.	ברשותו, שלא טבח ולא מכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משור עד חמור.	כל דבר בכלל תשלומי כפל בין שיש בו רוח חיים בין שאין בו רוח חיים, שהרי נאמר במקום אחר (פסוק ח) על שה על שלמה על כל אבדה  ישלם שנים לרעהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חיים שנים ישלם.	ולא ישלם לו מתים, אלא חיים או דמי חיים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יבער.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את בעירה ובער.	כלם לשון בהמה, כמו (במדבר כ ד) אנחנו ובעירנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשדה אחר.	בשדה של איש אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מיטב שדהו ישלם.	שמין את הנזק, ואם בא לשלם לו קרקע דמי נזקו, ישלם לו ממיטב שדותיו אם היה נזקו סלע יתן לו שוה סלע מעדית שיש לו. למדך הכתוב, שהנזקין שמין להם בעדית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תצא אש.	אפילו מעצמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומצאה קוצים.	קרדונ''ש בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונאכל גדיש.	שליחכה בקוצים עד שהגיעה לגדיש או לקמה המחברת לקרקע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או השדה.	שליחכה את נירו וצריך לניר אותה פעם שניה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלם ישלם המבעיר.	אף על פי שהדליק בתוך שלו והיא יצאה מעצמה על ידי קוצים שמצאה, חיב לשלם, לפי שלא שמר את גחלתו שלא תצא ותזיק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגנב מבית האיש.	לפי דבריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם ימצא הגנב.	ישלם הגנב שנים לבעלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם לא ימצא הגנב.	ובא השומר הזה שהוא בעל הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקרב.	אל הדינין לדון עם זה ולשבע לו שלא שלח ידו בשלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כל דבר פשע.	שימצא שקרן בשבועתו, שיעידו עדים שהוא עצמו גנבו, וירשיעוהו אלהים על פי העדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ישלם שנים לרעהו.	למדך הכתוב, שהטוען בפקדון לומר נגנב המנו, ונמצא שהוא עצמו גנבו, משלם תשלומי כפל. ואימתי בזמן שנשבע ואחר כך באו עדים, שכך דרשו רבותינו זכרונם לברכה ונקרב בעל הבית אל האלהים, קריבה זו שבועה היא. אתה אומר לשבועה, או אינו אלא לדין, שכיון שבא לדין וכפר לומר נגנבה, מיד יתחיב כפל, אם באו עדים שהוא בידו. נאמר כאן שליחות יד, ונאמר למטה שליחות יד (פסוק י) שבועת ה' תהיה בין שניהם אם לא שלח ידו, מה להלן שבועה אף כאן שבועה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יאמר כי הוא זה.	לפי פשוטו אשר יאמר העד כי הוא זה שנשבעת עליו הרי הוא אצלך. עד הדינין יבא דבר שניהם ויחקרו את העדים, ואם כשרים הם וירשיעוהו לשומר זה, ישלם שנים, ואם ירשיעו את העדים, שנמצאו זוממין, ישלמו הם שנים לשומר. ורבותינו זכרונם לברכה דרשו כי הוא זה, ללמד שאין מחייבין אותו שבועה אלא אם כן הודה במקצת לומר כך וכך אני חיב לך, והמותר נגנב ממני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יתן איש אל רעהו חמור או שור.	פרשה ראשונה נאמרה בשומר חנם, לפיכך פטר בו את הגנבה, כמו שנאמר (פסוק ו) וגנב מבית האיש, אם לא ימצא הגנב ונקרב בעל הבית לשבועה, למדת שפוטר עצמו בשבועה זו. ופרשה זו אמורה בשומר שכר, לפיכך אינו פטור אם נגנבה, כמו שכתוב (פסוק יא) אם גנב יגנב מעמו ישלם, אבל על האונס, כגון מת מעצמו, או נשבר או נשבה בחזקה על ידי לסטים, ואין רואה שיעיד בדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבועת ה' תהיה.	ישבע שכן הא כדבריו, והוא לא שלח בה יד להשתמש בה לעצמו, שאם שלח בה יד, ואחר כך נאנסה, חיב באנסים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולקח בעליו.	השבועה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ישלם.	לו השומר כלום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם טרף יטרף.	על ידי חיה רעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יבאהו עד.	יביא עדים שנטרפה באונס, ופטור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הטרפה לא ישלם.	אינו אומר טרפה לא ישלם, אלא הטרפה, יש טרפה שהוא משלם ויש טרפה שאינו משלם. טרפת חתול ושועל ונמיה משלם. טרפת זאב, ארי ודב ונחש אינו משלם. ומי לחשך לדון כן, שהרי כתיב ומת או נשבר או נשבה, מה מיתה שאין יכול להציל, אף שבר ושביה שאין יכול להציל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי ישאל.	בא ללמדך על השואל שחיב באונסין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעליו אין עמו.	אם בעליו שלשור אינו עם השואל במלאכתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם בעליו עמו.	בין שהוא באותה מלאכה, בין שהוא במלאכה אחרת, היה עמו בשעת שאלה, אינו צריך להיות עמו בשעת שבירה ומיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם שכיר הוא.	אם השור אינו שאול אלא שכור,	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בא בשכרו.	ליד השוכר הזה ולא בשאלה, ואין כל הנאה שלו, שהרי על ידי שכרו נשתמש, ואין לו משפט שואל להתחיב באנסין. ולא פרש מה דינו, אם כשומר חנם או כשומר שכר, לפיכך נחלקו בו חכמי ישראל, שוכר כיצד משלם, רבי מאיר אומר כשומר חנם. רבי יוחנן אומר כשומר שכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יפתה.	מדבר על לבה עד ששומעת לו, וכן תרגומו וארי ישדל. שדול בלשון ארמי כפתוי בלשון עברי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהר ימהרנה.	יפסוק לה מהר כמשפט איש לאשתו, שכותב לה כתבה וישאנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמהר הבתולות.	שהוא קצוב חמשים כסף אצל התופס את הבתולה ושוכב עמה באונס שנאמר (דברים כב כט) ונתן האיש השוכב עמה לאבי הנער חמשים כסף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכשפה לא תחיה.	אלא תומת בבית דין, ואחד זכרים ואחד נקבות, אלא שדבר הכתוב בהוה שהנשים מצויות מכשפות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל שוכב עם בהמה מות יומת.	בסקילה, רובע כנרבעת, שכתוב בהן (ויקרא כ טז) דמיהם בם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יחרם.	יומת. ולמה נאמר יחרם, והלא כבר נאמר בו מיתה במקום אחר (דברים יז ה) והוצאת את האיש ההוא או את האשה ההיא  , אלא לפי שלא פרש על איזו עבודה חיב מיתה, שלא תאמר כל עבודות במיתה, בא ופרש לך כאן זובח לאלהים יחרם, לומר לך, מה זביחה עבודה הנעשית בפנים לשמים, אף אני מרבה המקטיר והמנסך והמשתחוה, שהן עבודת בפנים וחיבים עליהם לכל עבודה זרה בין שדרכה לעבדה בכך, בין שאין דרכה לעבדה בכך, אבל שאר עבודות, כגון המכבד והמרבץ והמגפף והמנשק, אינו במיתה, אלא באזהרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגר לא תונה.	אונאת דברים, קונטרליי''ר בלעז [לקנטר] , כמו (ישעיה מט כו) והאכלתי את מוניך את בשרם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תלחצנו.	בגזלת ממון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי גרים הייתם.	אם הוניתו, אף הוא יכול להונותך ולומר לך אף אתה מגרים באת, מום שבך אל תאמר לחברך. כל לשון גר, אדם שלא נולד באותה מדינה, אלא בא ממדינה אחרת לגור שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל אלמנה ויתום לא תענון.	הוא הדין לכל אדם, אלא שדבר הכתוב בהווה, לפי שהם תשושי כח ודבר מצוי לענותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם ענה תענה אתו.	הרי זה מקרא קצר, גזם ולא פרש ענשו, כמו (בראשית ד טו) לכן כל הרג קין גזם ולא פרש ענשו אף כאן אם ענה תענה אתו, לשון גזום, כלומר סופך לטול את שלך, למה, כי אם צעק יצעק אלי  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיו נשיכם אלמנות.	ממשמע שנאמר והרגתי אתכם, איני יודע שנשיכם אלמנות ובניכם יתומים, אלא הרי זו קללה אחרת, שיהיו הנשים צרורות כאלמנות חיות, שלא יהיו עדים למיתת בעליהן ותהיינה אסורות להנשא והבנים יהיו יתומים, שלא יניחום בית דין לירד לנכסי אביהם לפי שאין יודעים אם מתו אם נשבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם כסף תלוה את עמי.	רבי ישמעאל אומר כל אם ואם שבתורה רשות, חוץ משלשה וזה אחד מהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עמי.	עמי וגוי, עמי קדם. עני ועשיר, עני קדם. עניי עירך ועניי עיר אחרת, עניי עירך קודמין. וזה משמעו אם כסף תלוה, את עמי תלוהו, ולא לגוי ולאיזה מעמי, את העני, ולאיזה עני לאותו שעמך. דבר אחר את העני, שלא תנהג בו מנהג בזיון בהלואה, שהוא עמי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את העני עמך.	הוי מסתכל בעצמך כאלו אתה העני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תהיה לו כנשה.	לא תתבענו בחזקה, אם אתה יודע שאין לו, אל תהי דומה עליו כאלו הלויתו, אלא כאלו לא הלויתו, כלומר לא תכלימהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נשך.	רבית שהוא כנשיכת נחש, שנושך חבורה קטנה ברגלו ואינו מרגיש, ופתאום הוא מבצבץ ונופח עד קדקדו, כך רבית, אינו מרגיש ואינו נכר עד שהרבית עולה ומחסרו ממון הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם חבל תחבל.	כל לשון חבלה אינו משכון בשעת הלואה, אלא שממשכנין את הלוה, כשמגיע הזמן ואינו פורע. חבל תחבול כפל לך בחבלה, עד כמה פעמים, אמר הקדוש ברוך הוא כמה אתה חיב לי, והרי נפשך עולה אצלי כל אמש ואמש ונותנת דין וחשבון ומתחיבת לפני, ואני מחזירה לך, אף אתה טול והשב טול והשב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד בא השמש תשיבנו לו.	כל היום תשיבנו לו עד בא השמש, וכבוא השמש תחזור ותטלנו, עד שיבא בקר של מחר, ובכסות יום הכתוב מדבר, שאין צריך לה בלילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי הוא כסותה.	זו טלית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שמלתו.	זו חלוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במה ישכב.	לרבות את המצע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלהים לא תקלל.	הרי זו אזהרה לברכת השם, ואזהרה לקללת דין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלאתך.	חובה המטלת עליך כשתתמלא תבואתך להתבשל, והם בכורים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ודמעך.	התרומה, ואיני יודע מהו לשון דמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תאחר.	לא תשנה סדר הפרשתן, לאחר את המקדם ולהקדים את המאחר, שלא יקדים תרומה לבכורים ומעשר לתרומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכור בניך תתן לי.	לפדותו בחמש סלעים מן הכהן. והלא כבר צוה עליו במקום אחר, אלא כדי לסמוך לו כט	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כן תעשה לשורך.	מה בכור אדם לאחר שלשים יום פודהו שנאמר (במדבר יח טז) ופדויו מבן חדש תפדה, אף בכור בהמה דקה [גסה] מטפל בו שלשים יום ואחר כך נותנו לכהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבעת ימים יהיה עם אמו.	זו אזהרה לכהן, שאם בא למהר את הקרבתו, לא ימהר קדם שמונה, לפי שהוא מחסר זמן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום השמיני תתנו לי.	יכול יהא חובה לבו ביום, נאמר כאן שמיני, ונאמר להלן (ויקרא כב כז) ומיום השמיני והלאה ירצה, מה שמיני האמור להלן להכשיר משמיני ולהלן, אף שמיני האמור כאן להכשיר משמיני ולהלן, וכן משמעו וביום השמיני אתה רשאי לתנו לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואנשי קדש תהיון לי.	אם אתם קדושים ופרושים משקוצי נבלות וטרפות הרי אתם שלי, ואם לאו אינכם שלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובשר בשדה טרפה.	אף בבית כן, אלא שדבר הכתוב בהוה, מקום שדרך בהמות לטרף, וכן (דבר' כב כז) כי בשדה מצאה, וכן (שם כג יא) אשר לא יהיה טהור מקרה לילה, הוא הדין מקרה יום, אלא שדבר הכתוב בהוה. ואונקלוס תרגם ובשר תליש מן חיוא חיא, בשר שנתלש על ידי טרפת זאב או ארי, מן חיה כשרה או מבהמה כשרה בחייה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכלב תשלכון אתו.	אף הגוי ככלב, או אינו אלא כלב כמשמעו, תלמוד לומר בנבלה (דב' יד כא) או מכר לנכרי, קל וחמר לטרפה שמתרת בכל הנאות. אם כן מה תלמוד לומר לכלב, למדך הכתוב שאין הקדוש ברוך הוא מקפח שכר כל בריה, שנאמר (שמות יא ז) ולכל בני ישראל לא יחרץ כלב לשונו, אמר הקדוש ברוך הוא תנו לו שכרו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תשא שמע שוא.	כתרגומו לא תקבל שמע דשקר, אזהרה למקבל לשון הרע, ולדין, שלא ישמע דברי בעל דין עד שיבא בעל דין חברו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תשת ידך עם רשע.	הטוען את חברו תביעת שקר, שהבטיחהו להיות לו עד חמס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תהיה אחרי רבים לרעת.	יש במקרא זה מדרשי חכמי ישראל, אבל אין לשון המקרא מישב בהן על אפניו. מכאן דרשו שאין מטין לחובה בהכרעת דין אחד, וסוף המקרא דרשו אחרי רבים להטות, שאם יש שנים במחיבין יותר על המזכין, הטה הדין על פיהם לחובה ובדיני נפשות הכתוב מדבר, ואמצע המקרא דרשו ולא תענה על רב, על רב, שאין חולקין על מפלא שבבית דין, לפיכך מתחילין בדיני נפשות מן הצד, לקטנים שבהן שואלין תחלה, שיאמרו את דעתם. לפי דברי רבותינו כך פתרון המקרא לא תהיה אחרי רבים לרעות לחייב מיתה בשביל דין אחד, שירבו המחיבין על המזכין ולא תענה על הרב לנטות מדבריו, ולפי שהוא חסר יו''ד דרשו בו כן. אחרי רבים להטת ויש רבים שאתה נוטה אחריהם, ואימתי, בזמן שהן שנים המכריעין במחיבין יותר מן המזכין, וממשמע שנאמר לא תהיה אחרי רבים לרעות שומע אני אבל היה עמהם לטובה, מכאן אמרו דיני נפשות מטין על פי אחד לזכות ועל פי שנים לחובה. ואונקלוס תרגם לא תתמנע מלאלפא מה דבעינך על דינא, ולשון העברי, לפי התרגום, כך הוא נדרש לא תענה על ריב לנטת אם ישאלך דבר למשפט, לא תענה לנטות לצד אחד ולסלק עצמך מן הריב, אלא הוי דן אותו לאמתו. ואני אומר לישבו על אפניו כפשוטו, כך פתרונו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תענה על רב לנטת  .	ואם ישאל הנדון על אותו המשפט אל תעננו על הריב דבר הנוטה אחרי אותן רבים להטות את המשפט מאמתו אלא אמור את המשפט כאשר הוא, וקלר יהא תלוי בצואר הרבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תהדר.	לא תחלוק לו כבוד לזכותו בדין ולומר דל הוא, אזכנו ואכבדנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תראה חמור שנאך  .	הרי כי משמש בלשון דלמא, שהוא מארבע לשונות של שמושי כי וכה פתרונו שמא תראה חמורו רובץ תחת משאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחדלת מעזב לו.	בתמיהה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עזב תעזב עמו.	עזיבה זו לשון עזרה, וכן (דברים לב לו) עצור ועזוב, וכן (נחמיה ג ח) ויעזבו ירושלם עד החומה, מלאוה עפר לעזוב ולסיע את חוזק החומה. כיוצא בו (דברים ז יז) כי תאמר בלבבך רבים הגוים האלה ממני  , שמא תאמר כן, בתמיהה, לא תירא מהם. ומדרשו, כך דרשו רבותינו כי תראה וחדלת פעמים שאתה חדל ופעמים שאתה עוזר. הא כיצד, זקן ואינו לפי כבודו, וחדלת, או בהמת נכרי ומשאוי ישראל, וחדלת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אבינך.	לשון אובה, שהוא מדולדל ותאב לכל טובה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקי וצדיק אל תהרג.	מנין ליוצא מבית דין חיב ואמר אחד יש לי ללמד עליו זכות, שמחזירין אותו, תלמוד לומר ונקי אל תהרג וזה אף על פי שאינו צדיק, שלא נצטדק בבית דין, מכל מקום נקי הוא מדין מיתה, שהרי יש לך לזכותו. ומנין ליוצא מבית דין זכאי ואמר אחד יש לי ללמד עליו חובה, שאין מחזירין אותו לבית דין לחיבו תלמוד לומר וצדיק אל תהרוג, וזה צדיק הוא, שנצטדק בבית דין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לא אצדיק רשע.	אין עליך להחזירו, כי אני לא אצדיקנו בדיני, אם יצא מידך זכאי, יש לי שלוחים הרבה להמיתו במיתה שנתחייב בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושחד לא תקח.	אפלו לשפוט אמת, וכל שכן כדי להטות הדין, שהרי כדי להטות את הדין נאמר כבר לעיל לא תטה משפט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יעור פקחים.	אפלו חכם בתורה ונוטל שחד, סוף שתטרף דעתו עליו, וישתכח תלמודו, ויכהה מאור עיניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויסלף.	כתרגומו ומקלקל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דברי צדיקים.	דברים המצדקים, משפטי אמת, וכן תרגומו פתגמין תריצין. ישרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגר לא תלחץ.	בהרבה מקומות הזהירה תורה על הגר מפני שסורו רע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את נפש הגר.	כמה קשה לו כשלוחצים אותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואספת את תבואתה.	לשון הכנסה לבית, כמו (דברים כב ב) ואספתו אל תוך ביתך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תשמטנה.	מעבודה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונטשתה.	מאכילה אחר זמן הבעור. דבר אחר תשמטנה מעבודה גמורה, כגון חרישה וזריעה. ונטשתה מלזבל ומלקשקש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויתרם תאכל חית השדה.	להקיש מאכל אביון למאכל חיה מה חיה אוכלת בלא מעשר, אף אביונים אוכלים בלא מעשר, מכאן אמרו אין מעשר בשביעית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כן תעשה לכרמך.	ותחלת המקרא בשדה הלבן, כמו שאמר למעלה המנו תזרע את ארצך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביום השביעי תשבת.	אף בשנה השביעית לא תעקר שבת בראשית ממקומה, שלא תאמר הואיל וכל השנה קרויה שבת, לא תנהג בה שבת בראשית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען ינוח שורך וחמרך.	תן לו ניח להתיר שיהא תולש ואוכל עשבים מן הקרקע. או אינו אלא יחבשנו בתוך הבית, אמרת אין זה ניח אלא צער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בן אמתך.	בעבד הערל הכתוב מדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והגר.	גר תושב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובכל אשר אמרתי אליכם תשמרו.	לעשות כל מצות עשה באזהרה, שכל שמירה שבתורה אזהרה היא במקום לאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תזכירו.	שלא יאמר לו שמור לי בצד עבודה זרה פלונית או תעמוד עמי ביום עבודה זרה פלונית. דבר אחר ובכל אשר אמרתי אליכם תשמרו ושם אלהים אחרים לא תזכירו ללמדך ששקולה עבודה זרה כנגד כל המצות כלן, והנזהר בה כשומר את כלן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ישמע.	מן הגוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על פיך.	שלא תעשה שתפות עם נכרי וישבע לך בעבודה זרה שלו נמצאת שאתה גורם שיזכר על ידך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רגלים.	פעמים וכן (במדבר כב כח) כי הכיתני זה שלש רגלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חדש האביב.	שהתבואה מתמלאת בו באביה. לשון אחר אביב, לשון אב, בכור וראשון לבשל פרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יראו פני ריקם.	כשתבאו לראות פני ברגלים, הביאו לי עולות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחג הקציר.	הוא חג שבועות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכורי מעשיך.	שהוא זמן הבאת בכורים, ששתי הלחם הבאים בעצרת היו מתירין החדש למנחות ולהביא בכורים למקדש, שנאמר (במדבר כח כו) וביום הבכורים  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחג האסיף.	הוא חג הסכות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באספך את מעשיך.	שכל ימות החמה התבואה מתיבשת בשדות ובחג אוספים אותה אל הבית מפני הגשמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלש פעמים  .	לפי שהענין מדבר בשביעית הצרך לומר שלא יסתרסו רגלים ממקומן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל זכורך.	הזכרים שבך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תזבח על חמץ  .	לא תשחט את הפסח בארבעה עשר בניסן עד שתבער החמץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ילין חלב חגי  .	חוץ למזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד בקר.	יכול אף על המערכה יפסל בלינה, תלמוד לומר (ויקרא ו ב) על מוקדה על המזבח כל הלילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ילין.	אין לינה אלא בעמוד השחר שנאמר עד בקר, אבל כל הלילה יכול להעלותו מן הרצפה למזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראשית בכורי אדמתך.	אף השביעית חיבת בבכורים, לכך נאמר אף כאן בכורי אדמתך. כיצד, אדם נכנס לתוך שדהו, וראה תאנה שבכרה, כורך עליה גמי לסימן ומקדישה. ואין בכורים אלא משבעת המינין האמורין במקרא (דברים ח ח) ארץ חטה ושעורה  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תבשל גדי.	אף עגל וכבש בכלל גדי, שאין גדי אלא לשון ולד רך, ממה שאתה מוצא בכמה מקומות בתורה שכתוב גדי, והוצרך לפרש אחריו עזים, כגון (בראשית לח יז) אנכי אשלח גדי עזים, (שם שם כ) את גדי העזים, (שם כז ט) שני גדיי עזים, ללמדך, שכל מקום שנאמר גדי סתם, אף עגל וכבש במשמע. ובשלושה מקומות נכתב בתורה אחד לאסור אכילה, ואחד לאסור הנאה, ואחד לאסור בשול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנה אנכי שלח מלאך.	כאן נתבשרו שעתידין לחטוא, ושכינה אומרת להם (שמות לג ג) כי לא אעלה בקרבך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הכנתי.	אשר זמנתי לתת לכם, זהו פשוטו ומדרשו אל המקום אשר הכינותי כבר מקומי נכר כנגדו, וזה אחד מן המקראות שאומרים, שבית המקדש של מעלה מכון כנגד בית המקדש של מטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תמר בו.	לשון המראה, כמו (יהושע א יח) אשר ימרה את פיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לא ישא לפשעכם.	אינו מלמד בכך, שהוא מן הכת שאין חוטאין, ועוד שהוא שליח ואינו עושה אלא שליחותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי שמי בקרבו.	מחבר לראש המקרא, השמר מפניו כי שמי משתף בו, ורבותינו אמרו זה מטטרו''ן ששמו כשם רבו. מטטרו''ן בגימטריא שדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וצרתי.	כתרגומו ואעיק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הרס תהרסם.	לאותם אלהות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מצבותיהם.	אבנים שהם מציבין להשתחוות להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תהיה משכלה.	אם תעשה רצוני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משכלה.	מפלת נפלים או קוברת את בניה, קרויה משכלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והמתי.	כמו והממתי ותרגומו ואשגש. וכן כל תבה שפעל שלה בכפל האות האחרונה, כשתהפוך לדבר בלשון פעלתי, יש מקומות שנוטל אות הכפולה ומדגיש את האות ונוקדו במלאפום, כגון והמותי, מגזרת (ישעיה כח כח) והמם גלגל עגלתו, (קהלת ב כ) וסבותי, מגזרת (שמו''א ז טז) וסבב בית אל, (תהלים קטז ו) דלותי, מגזרת (ישעיה יט ו) דללו וחרבו, (שם מט טז) על כפים חקותיך, מגזרת (שופטים ה טו) חקקי לב, (שמו''א יב ג) את מי רצותי, מגזרת (איוב כ יט) רצץ עזב דלים. והמתרגם והמותי ואקטל, טועה הוא, שאלו מגזרת מיתה היה, אין ה''א שלה בפת''ח, ולא מ''ם שלו מדגשת, ולא נקודה מלאפום, אלא והמתי, כגון (במד' יד טו) והמתה את העם הזה, והתי''ו מדגשת, לפי שתבא במקום ב' תוי''ן, האחת נשרשת, לפי שאין מיתה בלא ת''ו, והאחרת משמשת, כמו אמרתי, חטאתי, עשיתי, וכן ונתתי, הת''ו מדגשת, שהיא באה במקום שתים, לפי שהיה צריך שלש תוי''ן, שתים ליסוד, כמו (יהושע י יב) ביום תת ה', (קהלת ג יג) מתת אלהים היא, והשלישית לשמוש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערף.	שינוסו מפניך ויהפכו לך ערפם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הצרעה.	מן שרץ העוף, והיתה מכה אותם בעיניהם ומטילה בהם ארס והם מתים, והצרעה לא עברה את הירדן, והחתי והכנעני הם ארץ סיחון ועוג, לפיכך מכל שבע אמות לא מנה כאן אלא אלו. וחוי אף על פי שהוא מעבר הירדן והלאה, שנו רבותינו במסכת סוטה (סוטה לו א) על שפת הירדן עמדה וזרקה בהם מרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שממה.	ריקנית מבני אדם, לפי שאתם מעט ואין בכם כדי למלאות אותה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורבה עליך.	ותרבה עליך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד אשר תפרה.	תרבה, לשון פרי, כמו פרו ורבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושתי.	לשון השתה, והת''ו מדגשת מפני שבאה תחת שתים, שאין שיתה בלא ת''ו, והאחת לשמוש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד הנהר.	פרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגרשתמו.	ותגרשם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תעבד  כי יהיה לך למקש.	הרי אלו כי משמשין במקום אשר, וכן בכמה מקומות, וזהו לשון אי, שהוא אחד מארבע לשונות שהכי משמש. וגם מצינו בהרבה מקומות אם משמש בלשון אשר, כמו (ויקרא ב יד) ואם תקריב מנחת בכורים, שהיא חובה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל משה אמר עלה.	פרשה זו נאמרה קדם עשרת הדברות, ובארבעה בסיון נאמר לו עלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונגש משה לבדו.	אל הערפל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבא משה ויספר לעם.	בו ביום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל דברי ה'.	מצות פרישה והגבלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל המשפטים.	שבע מצות שנצטוו בני נח. ושבת וכבוד אב ואם ופרה אדמה ודינין שנתנו להם במרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויכתב משה.	מבראשית ועד מתן תורה, וכתב מצות שנצטוו במרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישכם בבקר.	בחמשה בסיון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את נערי.	הבכורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקח משה חצי הדם.	מי חלקו, מלאך בא וחלקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באגנות.	שני אגנות אחד לחצי דם עולה ואחד לחצי דם שלמים להזות אותם על העם. ומכאן למדו רבותינו שנכנסו אבותינו לברית במילה וטבילה והרצאת דמים שאין הזאה בלא טבילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ספר הברית.	מבראשית ועד מתן תורה ומצות שנצטוו במרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויזרק.	ענין הזאה, ותרגומו וזרק על מדבחא לכפרא על עמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויראו את אלהי ישראל.	נסתכלו והציצו ונתחייבו מיתה, אלא שלא רצה הקדוש ברוך הוא לערבב שמחת התורה, והמתין לנדב ואביהוא עד יום חנכת המשכן, ולזקנים עד, (במדבר יא א) ויהי העם כמתאוננים  ותבער בם אש ה' ותאכל בקצה המחנה, בקצינים שבמחנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמעשה לבנת הספיר.	היא היתה לפניו בשעת השעבוד לזכור צרתן של ישראל, שהיו משעבדים במעשה לבנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכעצם השמים לטהר.	משנגאלו היה אור וחדוה לפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכעצם.	כתרגומו, לשון מראה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לטהר.	לשון ברור וצלול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל אצילי.	הם נדב ואביהוא והזקנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא שלח ידו.	מכלל שהיו ראוים להשתלח בהם יד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחזו את האלהים.	היו מסתכלין בו בלב גס מתוך אכילה ושתיה, כך מדרש תנחומא. ואונקלוס לא תרגם כן. אצילי לשון גדולים, כמו (ישעיה מא ט) ומאציליה קראתיך, (במדבר יא כה) ויאצל מן הרוח, (יחזקאל מא ח) שש אמות אצילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עלה אלי ההרה והיה שם.	ארבעים יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את לחת האבן והתורה והמצוה אשר כתבתי להורתם.	כל שש מאות ושלש עשרה מצות בכלל עשרת הדברות הן, ורבנו סעדיה פרש באזהרות שיסד לכל דבור ודבור מצוות התלויות בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקם משה ויהושע משרתו.	לא ידעתי מה טיבו של יהושע כאן. ואומר אני, שהיה התלמיד מלוה לרב עד מקום הגבלת תחומי ההר, שאינו רשאי לילך משם והלאה, ומשם ויעל משה לבדו אל הר האלהים, ויהושע נטה שם אהלו ונתעכב שם כל ארבעים יום, שכן מצינו, כשירד משה (לקמן לב יז) וישמע יהושע את קול העם ברעה, למדנו שלא היה יהושע עמהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל הזקנים אמר.	בצאתו מן המחנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבו לנו בזה.	והתעכבו כאן עם שאר העם במחנה להיות נכונים לשפוט לכל איש ריבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי בעל דברים.	מי שיש לו דין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויכסהו הענן.	רבותינו חולקין בדבר. יש מהם אומרים אלו ששה ימים שמראש חדש עד עצרת יום מתן תורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקרא אל משה ביום השביעי.	לומר עשרת הדברות, ומשה וכל בני ישראל עומדים, אלא שחלק הכתוב כבוד למשה, ויש אומרים ויכסהו הענן למשה ששה ימים לאחר עשרת הדברות, והם היו בתחלת ארבעים יום שעלה משה לקבל הלוחות, ולמדך, שכל הנכנס למחנה שכינה טעון פרישה ששה ימים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתוך הענן.	ענן זה כמין עשן הוא, ועשה לו הקדוש ברוך הוא למשה שביל [ נ''א : חפה] בתוכו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקחו לי תרומה.	לי, לשמי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תרומה.	הפרשה, יפרישו לי מממונם נדבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ידבנו לבו.	לשון נדבה, והוא לשון רצון טוב, פרישנ''ט בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תקחו את תרומתי.	אמרו רבותינו שלש תרומות אמורות כאן, אחת תרומת בקע לגלגלת, שנעשו מהם האדנים, כמו שמפורש באלה פקודי (שמות לח כו. כז) , ואחת תרומת המזבח בקע לגלגלת לקפות לקנות מהן קרבנות צבור, ואחת תרומת המשכן נדבת כל אחד ואחד. שלשה עשר דברים האמורים בענין כלם הצרכו למלאכת המשכן או לבגדי כהנה, כשתדקדק בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זהב וכסף ונחשת  .	כלם באו בנדבה, איש איש מה שנדבו לבו, חוץ מן הכסף שבא בשוה מחצית השקל לכל אחד, ולא מצינו בכל מלאכת המשכן, שהצרך שם כסף יותר, שנאמר (שמות לח כו, כז) וכסף פקודי העדה  בקע לגלגלת  , ושאר הכסף הבא שם בנדבה עשאוה לכלי שרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותכלת.	צמר צבוע בדם חלזון, וצבעו ירוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וארגמן.	צמר צבוע ממין צבע ששמו ארגמן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושש.	הוא פשתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועזים.	נוצה של עזים, לכך תרגם אנקלוס ומעזי, הבא מן העזים, ולא עזים עצמם, שתרגום של עזים עזיא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאדמים.	צבועות היו אדום לאחר עבודן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחשים.	מין חיה, ולא היתה אלא לשעה והרבה גונים היו לה, לכך מתרגם ססגונא, ששש ומתפאר בגונין שלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועצי שטים.	מאין היו להם במדבר, פרש רבי תנחומא יעקב אבינו צפה ברוח הקדש, שעתידין ישראל לבנות משכן במדבר, והביא ארזים למצרים ונטעם, וצוה לבניו לטלם עמהם, כשיצאו ממצרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שמן למאור.	שמן זית זך להעלות נר תמיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשמים לשמן המשחה.	שנעשה למשוח כלי המשכן והמשכן לקדשו, והצרכו לו בשמים כמו שמפורש בכי תשא (שמות ל כג. כה) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולקטרת הסמים.	שהיו מקטירין בכל ערב ובקר, כמו שמפורש בואתה תצוה (שמות ל ז. ח) ולשון קטרת העלאת קיטור ותמרות עשן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אבני שהם.	שתים הצרכו שם לצורך האפוד האמור בואתה תצוה (שמות כח יב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלאים.	על שם שעושין להם בזהב מושב כמין גמא ונותנין האבן שם למלאות הגמא, קרויים אבני מלאים, ומקום המושב קרוי משבצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאפוד ולחשן.	אבני השהם לאפוד, ואבני המלאים לחשן, וחשן ואפוד מפורשים בואתה תצוה, והם מיני תכשיט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשו לי מקדש.	ועשו לשמי בית קדשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ככל אשר אני מראה אותך.	כאן את תבנית המשכן. המקרא הזה מחבר למקרא שלמעלה המנו ועשו לי מקדש ככל אשר אני מראה אותך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכן תעשו.	לדורות אם יאבד אחד מן הכלים או כשתעשו לי כלי בית עולמים, כגון שלחנות ומנורות וכיורות ומכונות שעשה שלמה, כתבנית אלו תעשו אותם. ואם לא היה המקרא מחבר למעלה המנו, לא היה לו לכתוב וכן תעשו אלא כן תעשו, והיה מדבר על עשית אהל מועד וכליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשו ארון.	כמין ארונות שעושים בלא רגלים, עשוים כמין ארגז שקורין אישקרי''ן בלעז , יושב על שוליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבית ומחוץ תצפנו.	שלשה ארונות עשה בצלאל, שתים של זהב ואחד של עץ, וארבע כתלים ושולים לכל אחד ופתוחים מלמעלה, נתן של עץ בתוך של זהב ושל זהב בתוך של עץ, וחפה שפתו העליונה בזהב, נמצא מצפה מבית ומחוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זר זהב.	כמין כתר מקיף לו סביב למעלה משפתו, שעשה הארון החיצון גבוה מן הפנימי עד שעלה למול עובי הכפורת ולמעלה המנו משהו, וכשהכפורת שוכב על עובי הכתלים, עולה הזר למעלה מכל עובי הכפורת כל שהוא, והוא סימן לכתר תורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצקת.	לשון התכה כתרגומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פעמתיו.	כתרגומו זויתיה. ובזויות העליונות סמוך לכפרת היו נתונות שתים מכאן ושתים מכאן לרחבו של ארון, והבדים נתונים בהם, וארכו של ארון מפסיק בין הבדים, אמתים וחצי בין בד לבד, שיהיו שני בני אדם, הנושאים את הארון, מהלכין ביניהם, וכן מפורש במנחות בפרק שתי הלחם (צח ב)	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושתי טבעות על צלעו האחת.	הן הן הארבע טבעות שבתחלת המקרא, ופרש לך היכן היו, והוי''ו זו יתרה היא ופתרונו כמו שתי טבעות, ויש לך לישבה כן ושתים מן הטבעות האלו על צלעו האחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צלעו.	צדו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בדי.	מוטות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יסרו ממנו.	לעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתת אל הארן.	כמו בארון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	העדות.	התורה שהיא לעדות ביני וביניכם, שצויתי אתכם מצות הכתובות בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כפרת.	כסוי על הארון שהיה פתוח מלמעלה ומניחו עליו כמין דף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אמתים וחצי ארכה.	כארכו של ארון, ורחבה כרחבו של ארון, ומנחת על עובי הכתלים ארבעתם, ואף על פי שלא נתן שעור לעביה, פרשו רבותינו שהיה עביה טפח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כרבים.	דמות פרצוף תינוק להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקשה תעשה אתם.	שלא תעשם בפני עצמם ותחברם בראשי הכפרת לאחר עשיתם כמעשה צורפים, שקורין שולדי''ץ [מלחמים] אלא הטל זהב הרבה בתחלת עשית הכפרת והכה בפטיש ובקרנס באמצע, וראשין בולטין למעלה וצייר הכרובים בבליטת קצותיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקשה.	בטידי''ץ בלעז [עשוי בהכאה] . כמו (דניאל ה ו) דא לדא נקשן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קצות הכפורת.	ראשי הכפרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשה כרוב אחד מקצה.	שלא תאמר שנים כרובים לכל קצה וקצה, לכך הצרך לפרש כרוב אחד מקצה מזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הכפרת.	עצמה תעשו את הכרובים. זהו פרושו של מקשה תעשה אותם, שלא תעשם בפני עצמם ותחברם לכפרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרשי כנפים.	שלא תעשה כנפיהם שוכבים, אלא פרושים וגבוהים למעלה אצל ראשיהם, שיהא עשרה טפחים בחלל בין הכנפים לכפרת, כדאיתא בסכה (דף ה ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל הארן תתן את העדות.	לא ידעתי למה נכפל, שהרי כבר נאמר (פסוק טז) ונתת אל הארון את העדות. ויש לומר שבא ללמד, שבעודו ארון לבדו בלא כפרת, יתן תחלה העדות לתוכו, ואחר כך יתן את הכפרת עליו. וכן מצינו כשהקים את המשכן נאמר (שמות מ כ) ויתן את העדות אל הארון, ואחר כך ויתן את הכפורת על הארון מלמעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונועדתי.	כשאקבע מועד לך לדבר עמך, אותו מקום אקבע למועד שאבא שם לדבר אליך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ודברתי אתך מעל הכפורת.	ובמקום אחר הוא אומר (ויקרא א א) וידבר ה' אליו מאהל מועד לאמר, זה המשכן מחוץ לפרכת, נמצאו שני כתובים מכחישים זה את זה, בא הכתוב השלישי והכריע ביניהם (במדבר ז פט) ובבא משה אל אהל מועד וישמע את הקול מדבר אליו מעל הכפרת  , משה היה נכנס למשכן וכיון שבא בתוך הפתח, קול יורד מן השמים לבין הכרובים, ומשם יוצא ונשמע למשה באהל מועד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל אשר אצוה אותך אל בני ישראל.	הרי וי''ו זו יתרה וטפלה, וכמוהו הרבה במקרא, וכה תפתר ואת אשר אדבר עמך שם, את כל אשר אצוה אותך אל בני ישראל הוא.	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמתו.	גובה רגליו עם עובי השלחן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מסגרת.	כתרגומו גדנפא, ונחלקו חכמי ישראל בדבר יש אומרים, למעלה היתה סביב לשלחן, כמו לבזבזין שבשפת שלחן שרים, ויש אומרים, למטה היתה תקועה מרגל לרגל בארבע רוחות השלחן, ודף השלחן שוכב על אותה מסגרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית זר זהב למסגרתו.	הוא זר האמור למעלה, ופרש לך כאן שעל המסגרת היתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעמת המסגרת תהיין הטבעות.	ברגלים תקועות כנגד ראשי המסגרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבתים לבדים.	אותן הטבעות יהיו בתים להכניס בהן הבדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבתים.	לצורך בתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבדים.	כתרגומו אתרא לאריחיא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונשא בם.	לשון נפעל, יהיה נשא בם את השלחן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית קערתיו וכפתיו.	קערותיו זה הדפוס שהיה עשוי כדפוס הלחם, והלחם היה עשוי כמין תבה פרוצה משתי רוחותיה, שולים לו למטה וקופל מכאן ומכאן כלפי מעלה כמין כתלים, ולכך קרוי לחם הפנים, שיש לו פנים רואין לכאן ולכאן לצדי הבית מזה ומזה, ונותן ארכו לרחבו של שלחן, וכתליו זקופים כנגד שפת השלחן, והיה עשוי לו דפוס זהב ודפוס ברזל, בשל ברזל הוא נאפה וכשמוציאו מן התנור נותנו בשל זהב עד למחר בשבת שמסדרו על השלחן, ואותו הדפוס קרוי קערה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפתיו.	בזכין שנותנים בהם לבונה, ושתים היו לשני קמצי לבונה שנותנין על שתי המערכות, שנאמר (ויקרא כד ז) ונתת על המערכת לבונה זכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקשותיו.	הן כמין חצאי קנים חלולים הנסדקין לארכן דגמתן עשה של זהב ומסדר שלשה על ראש כל לחם, שישב לחם האחד על גבי אותן הקנים ומבדילין בין לחם ללחם כדי שתכנס הרוח ביניהם ולא יתעפשו, ובלשון ערבי כל דבר חלול קרוי קסו''ה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומנקיתיו.	תרגומו ומכילתיה, הן סניפים, כמין יתדות זהב עומדין בארץ וגבוהים עד למעלה מן השלחן הרבה כנגד גובה מערכת הלחם, ומפצלים ששה פצולים זה למעלה מזה, וראשי הקנים שבין לחם ללחם סמוכין על אותן פצולין, כדי שלא יכבד משא הלחם העליונים על התחתונים וישברו ולשון מכילתיה, סובלותיו, כמו (ירמיה ו יא) נלאיתי הכיל, אבל לשון מנקיות איני יודע, איך נופל על סניפין. ויש מחכמי ישראל אומרים קשותיו אלו סניפין, שמקשין אותו ומחזיקין אותו שלא ישבר, ומנקיותיו אלו הקנים שמנקין אותו שלא יתעפש, אבל אונקלוס שתרגם ומכילתיה היה שונה כדברי האומר מנקיות הן סניפין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יסך בהן.	אשר יכסה בהן, ועל קשותיו הוא אומר אשר יסך, שהיו עליו כמין סכך וכסוי, וכן במקום אחר הוא אומר (במדבר ד ז) ואת קשות הנסך וזה וזה, יסך והנסך, לשון סכך וכסוי הם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחם פנים.	שיש לו פנים כמו שפרשתי, ומנין הלחם וסדר מערכותיו מפורשים באמור אל הכהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקשה תעשה המנורה.	שלא יעשנה חליות, ולא יעשה קניה ונרותיה איברים איברים, ואחר כך ידביקם כדרך הצורפין, שקורין שולדי''ר בלעז אלא כלה באה מחתיכה אחת, ומקיש בקרנס וחותך בכלי האמנות ומפריד הקנים אלך ואלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תעשה המנורה.	מאליה, לפי שהיה משה מתקשה בה, אמר לו הקדוש ברוך הוא השלך את הככר לאור והיא נעשית מאליה, לכך לא נכתב תעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירכה.	הוא הרגל של מטה העשוי כמין תבה, ושלשה רגלים יוצאין המנה ולמטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקנה.	הקנה האמצעי שלה העולה באמצע הירך זקוף כלפי מעלה, ועליו נר האמצעי עשוי כמין בזיך לצוק השמן לתוכו ולתת הפתילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גביעיה.	הן כמין כוסות שעושין מזכוכית ארכים וקצרים, וקורין להם מדרינ''ש בלעז [גביעים] , ואלו עשויין מזהב ובולטין ויוצאין מכל קנה וקנה כמנין שנתן בהם הכתוב, ולא היו בה אלא לנוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כפתריה.	כמין תפוחים עגולין סביב, בולטין סביבות הקנה האמצעי, כדרך שעושין למנורות שלפני השרים וקורין להם פומיל''ש בלעז [כפתורים] , ומנין שלהם כתוב בפרשה, כמה כפתורים בולטין ממנה, וכמה חלק בין כפתור לכפתור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופרחיה.	ציורין עשויין בה כמין פרחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממנה יהיו.	הכל מקשה יוצא מתוך חתכת העשת, ולא יעשם לבדם וידביקם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יצאים מצדיה.	לכאן ולכאן באלכסון, נמשכים ועולין עד כנגד גבהה של מנורה, שהוא קנה האמצעי, ויוצאין מתוך קנה האמצעי זה למעלה מזה, התחתון ארוך, ושל מעלה קצר המנו והעליון קצר המנו, לפי שהיה גובה ראשיהן שוה לגבהו של קנה האמצעי השביעי, שממנו יוצאים ששת הקנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משקדים.	כתרגומו, מצוירים היו כדרך שעושין לכלי כסף וזהב שקורין ניילי''ר :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושלשה גבעים.	בולטין מכל קנה וקנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כפתר ופרח.	היה לכל קנה וקנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובמנרה ארבעה גבעים.	בגופה של מנורה היו ארבעה גביעים אחד בולט בה למטה מן הקנים, והשלשה למעלה מן יציאת הקנים היוצאים מצדיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משקדים כפתריה ופרחיה.	זה אחד מחמשה מקראות שאין להם הכרע, שאין ידוע אם גביעים משקדים או משקדים כפתוריה ופרחיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפתר תחת שני הקנים.	מתוך הכפתור היו הקנים נמשכים משני צדיה אלך ואלך. כך שנינו במלאכת המשכן (פרק י) גבהה של מנורה שמונה עשר טפחים, הרגלים והפרח שלשה טפחים, הוא הפרח האמור בירך, שנאמר (במדבר ח ד) עד ירכה עד פרחה, וטפחיים חלק, וטפח שבו גביע מהארבעה גביעים, וכפתור ופרח משני כפתורים ושני פרחים האמורים במנורה עצמה, שנאמר משקדים כפתוריה ופרחיה, למדנו שהיו בקנה שני כפתורים ושני פרחים לבד מן השלשה כפתורים, שהקנים נמשכין מתוכן, שנאמר וכפתור תחת שני הקנים,  וטפחים חלק, וטפח כפתור ושני קנים יוצאים ממנו אלך ואלך נמשכים ועולים כנגד גבהה של מנורה, וטפחיים חלק, וטפח כפתור ושני קנים יוצאים ממנו, וטפחיים חלק וטפח כפתור ושני קנים יוצאים ממנו ונמשכים ועולין כנגד גבהה של מנורה וטפחיים חלק, נשתיירו שם שלשה טפחים, שבהם שלשה גביעים וכפתור ופרח. נמצאו גביעים עשרים ושנים שמונה עשר לששה קנים, שלשה לכל אחד ואחד, וארבעה בגופה של מנורה, הרי עשרים ושנים, ואחד עשר כפתורים ששה בששת הקנים, ושלשה בגופה של מנורה, שהקנים יוצאים מהם, ושנים עוד במנורה, שנאמר משקדים כפתוריה, מעוט כפתורים שנים האחד למטה אצל הירך, והאחד בשלשת טפחים העליונים עם שלשת הגביעים, ותשעה פרחים היו לה ששה לששת הקנים, שנאמר (פסוק לג) בקנה האחד כפתור ופרח, ושלשה למנורה, שנאמר משקדים כפתוריה ופרחיה, ומיעוט פרחים שנים, ואחד האמור בפרשת בהעלותך (במדבר ח ד) עד ירכה עד פרחה. ואם תדקדק במשנה זו הכתובה למעלה, תמצאם כמנינם איש איש במקומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את נרתיה.	כמין בזכין שנותנין בתוכם השמן והפתילות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאיר על עבר פניה.	עשה ששת הנרות שבראשי הקנים, היוצאים מצדיה, מסבים כלפי האמצעי, כדי שיהיו הנרות כשתדליקם מאירים אל עבר פניה, מוסב אורם אל צד פני הקנה האמצעי, שהוא גוף המנורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומלקחיה.	הם הצבתים העשויין לקח בהם הפתילה מתוך השמן לישבן ולמשכן בפי הנרות, ועל שם שלוקחים בהם קרויים מלקחים. וצבתהא שתרגם אנקלוס, לשון צבת, טינליי''א בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומחתתיה.	הם כמין בזכין קטנים, שחותה בהן את האפר שבנר בבקר בבקר, כשהוא מטיב את הנרות מאפר הפתילות, שדלקו הלילה וכבו, ולשון מחתה פוישידויר''א בלעז [יעה] , כמו (ישעיה ל יד) לחתות אש מיקוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ככר זהב טהור.	שלא יהיה משקלה עם כל כליה אלא ככר, לא פחות ולא יותר, והככר של חול ששים מנה ושל קדש היה כפול, מאה עשרים מנה, והמנה הוא ליטרא ששוקלין בה כסף למשקל קולוני''א והם מאה זהובים, עשרים וחמשה סלעים והסלע ארבעה זהובים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וראה ועשה.	ראה כאן בהר תבנית שאני מראה אותך, מגיד שנתקשה משה במעשה המנורה, עד שהראה לו הקדוש ברוך הוא מנורה של אש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר אתה מראה.	כתרגומו דאת מתחזי בטורא, אלו היה נקוד מראה בפת''ח, היה פתרונו אתה מראה לאחרים, עכשו שנקוד חטף קמ''ץ, פתרונו דאת מתחזי, שאחרים מראים לך, שהנקוד מפריד בין עשה לנעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת המשכן תעשה עשר יריעת.	להיות לו לגג ולמחצות מחוץ לקרשים שהיריעות תלויות מאחוריהן לכסותן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שש משזר ותכלת וארגמן ותולעת שני.	הרי ארבע מינין יחד בכל חוט וחוט אחד של פשתים ושלשה של צמר, וכל חוט וחוט כפול ששה הרי ארבעה מינין, כשהן שזורין יחד, עשרים וארבע כפלים לחוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כרבים מעשה חשב.	כרובים היו מצוירין בהם באריגתן, ולא ברקימה שהוא מעשה מחט, אלא באריגה בשני כתלים, פרצוף אחד מכאן ופרצוף אחד מכאן, ארי מצד זה ונשר מצד זה, וכמו שאורגין חגורות של משי, שקורין בלעז פיישי''ש :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תהיין חברת.	תופרן במחט זו בצד זו, חמש לבד וחמש לבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשה אל אחותה.	כך דרך המקרא לדבר בדבר שהוא לשון נקבה. ובדבר שהוא לשון זכר אומר איש אל אחיו, כמו שנאמר בכרובים (שמות כה כ) ופניהם איש אל אחיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ללאת.	לצול''ש בלעז [שרוכים] וכן תרגם אנקלוס ענובין, לשון עניבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקצה בחברת.	באותה יריעה שבסוף החבור, קבוצת חמשת היריעות קרויה חוברת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכן תעשה בשפת היריעה הקיצונה במחברת השנית.	באותה יריעה שהיא קיצונה, לשון קצה, כלומר לסוף החוברת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקבילת הללאת אשה אל אחותה.	שמור שתעשה הלולאות במדה אחת מכונת הבדלתן זו מזו, וכמדתן ביריעה זו כן יהא בחברתה, כשתפרוש חוברת אצל חוברת, יהיו הלולאות של יריעה זו מכונות כנגד לולאות של זו. וזהו לשון מקבילות זו כנגד זו. תרגומו של נגד, קביל. היריעות ארכן עשרים ושמונה ורחבן ארבע, וכשחבר חמש יריעות יחד, נמצא רחבן עשרים, וכן החוברת השנית. והמשכן ארכו שלשים מן המזרח למערב, שנאמר עשרים קרש לפאת נגבה תימנה (פסוק יח) וכן לצפון, וכל קרש אמה וחצי האמה, הרי שלשים מן המזרח למערב. רוחב המשכן מן הצפון לדרום עשר אמות. שנאמר (כו כב. כג) ולירכתי המשכן ימה  , ושני קרשים למקצעות, הרי עשר. ובמקומם אפרשם למקראות הללו. נותן היריעות ארכן לרחבו של משכן, עשר אמות אמצעיות לגג חלל רוחב המשכן, ואמה מכאן ואמה מכאן לעובי ראשי הקרשים שעבין אמה, נשתירו שש עשרה אמה, שמונה לצפון ושמונה לדרום מכסות קומת הקרשים שגבהן עשר, נמצאו שתי אמות התחתונות מגלות. רחבן של יריעות ארבעים אמה, כשהן מחברות עשרים אמה לחוברת, שלשים מהן לגג חלל המשכן לארכו ואמה כנגד עובי ראשי הקרשים שבמערב, ואמה לכסות עובי העמודים שבמזרח, שלא היו קרשים במזרח אלא ארבעה עמודים, שהמסך פרוש ותלוי בווין שבהן כמין וילון. נשתירו שמונה אמות התלויין על אחורי הקרשים שבמערב ושתי אמות התחתונות מגלות. זו מצאתי בברייתא דארבעים ותשע מדות. אבל במסכת שבת (צח ב) אין היריעות מכסות את עמודי המזרח, ותשע אמות תלויות אחורי המשכן, והכתוב מסייענו ונתת את הפרוכת תחת הקרסים, ואם כדברי הברייתא הזאת, נמצאת פרוכת משוכה מן הקרסים ולמערב אמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרסי זהב.	פירמייל''ץ בלעז ומכניסין ראשן אחד בלולאות שבחוברת זו וראשן אחד בלולאות שבחוברת זו ומחברן בהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יריעות עזים.	מנוצה של עזים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאהל על המשכן.	לפרוש אותן על היריעות התחתונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלשים באמה.	שכשנותן ארכן לרוחב המשכן, כמו שנתן את הראשונות, נמצאו אלו עודפות אמה מכאן ואמה מכאן לכסות אחת מהשתי אמות, שנשארו מגלות מן הקרשים, והאמה התחתונה של קרש, שאין היריעה מכסה אותו היא האמה התחובה בנקב האדן, שהאדנים גבהן אמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפלת את היריעה הששית.	העודפת באלו העליונות יותר מן התחתונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל מול פני האהל.	חצי רחבה היה תלוי וכפול על המסך שבמזרח כנגד הפתח, דומה לכלה צנועה המכסה בצעיף על פניה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וסרח העדף ביריעת האהל.	על יריעות המשכן. יריעות האהל הן העליונות של עזים שקרויים אהל, כמו שכתוב בהן (פסוק ז) לאהל על המשכן, וכל אהל האמור בהן אינו אלא לשון גג, שמאהילות ומסככות על התחתונות, והן היו עודפות על התחתונות חצי היריעה למערב, שהחצי של יריעה אחת עשרה היתרה, היה נכפל אל מול פני האהל, נשארו שתי אמות רוחב חציה עודף על רוחב התחתונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תסרח על אחרי המשכן.	לכסות שתי אמות שהיו מגלות בקרשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאמה מזה והאמה מזה.	לצפון ולדרום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעדף בארך יריעת האהל.	שהן עודפות על אורך יריעות המשכן שתי אמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהיה סרוח על צדי המשכן.	לצפון ולדרום, כמו שפירשתי למעלה. למדה תורה דרך ארץ שיהא אדם חס על היפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחרי המשכן.	הוא צד מערבי, לפי שהפתח במזרח שהם פניו, וצפון ודרום קרויין צדדין לימין ולשמאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכסה לאהל.	לאותו גג של יריעות עזים עשה עוד מכסה אחד של עורות אילם מאדמים, ועוד למעלה ממנו מכסה עורות תחשים, ואותן מכסאות לא היו מכסין אלא את הגג, ארכן שלשים ורחבן עשר, אלו דברי רבי נחמיה, ולדברי רבי יהודה מכסה אחד היה, חציו של עורות אילים מאדמים, וחציו של עורות תחשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית את הקרשים.	היה לו לומר ועשית קרשים, כמה שנאמר בכל דבר ודבר, ומהו הקרשים, מאותן העומדין ומיחדין לכך. יעקב אבינו צפה ברוח הקדש ונטע ארזים במצרים, וכשמת צוה לבניו להעלותם עמהם כשיצאו ממצרים, אמר להם, שעתיד הקדוש ברוך הוא לצוות אתכם לעשות משכן במדבר מעצי שטים, ראו שיהיו מזמנים בידכם. הוא שיסד הבבלי בפיוט שלו טס מטע מזורזים קורות בתינו ארזים, שנזדרזו להיות מוכנים בידם מקדם לכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עצי שטים עומדים.	אישטנטיבי''ש בלעז שיהא אורך הקרשים זקוף למעלה בקירות המשכן, ולא תעשה הכתלים בקרשים שוכבים להיות רוחב הקרשים לגובה הכתלים קרש על קרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עשר אמות ארך הקרש.	למדנו שגבהו של משכן עשר אמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואמה וחצי האמה רחב.	למדנו ארכו של משכן לעשרים קרשים, שהיו בצפון ובדרום מן המזרח למערב, שלשים אמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שתי ידות לקרש האחד.	היה חורץ את הקרש מלמטה, באמצעו בגובה אמה, מניח רביע רחבו מכאן ורביע רחבו מכאן, והן הן הידות, והחריץ חצי רוחב הקרש באמצע, ואותן הידות מכניס באדנים שהיו חלולים, והאדנים גבהן אמה ויושבים רצופים ארבעים זה אצל זה, וידות הקרש, הנכנסים בחלל האדנים, חרוצות משלשת צדיהן, רוחב החריץ כעובי שפת האדן, שיכסה הקרש את כל ראש האדן, שאם לא כן נמצא רוח בין קרש לקרש כעובי שפת שני האדנים שיפסיקו ביניהם, וזהו שנאמר (לקמן כד) והיו תאמים מלמטה, שיחרוץ את צדי הידות, כדי שיתחברו הקרשים זה אצל זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משלבת.	עשויות כמין שליבות סלם, מבדלות זו מזו ומשפין ראשיהם לכנס בתוך חלל האדן כשליבה, הנכנסת בנקב עמודי הסלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשה אל אחתה.	מכונות זו כנגד זו, שיהיו חריציהם שוים, זו כמדת זו, כדי שלא יהיו שתי ידות זו משוכה לצד פנים וזו משוכה לצד חוץ בעובי הקרש שהוא אמה. ותרגום של ידות צירין, לפי שדומות לצירי הדלת הנכנסים בחורי המפתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפאת נגבה תימנה.	אין פאה זו לשון מקצוע, אלא כל הרוח קרויה פאה, כתרגומו לרוח עבר דרומא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולירכתי.	לשון סוף, כתרגומו ולסיפי, ולפי שהפתח במזרח, קרוי המזרח פנים, והמערב אחורים, וזהו סוף, שהפנים הוא הראש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תעשה ששה קרשים.	הרי תשע אמות רוחב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושני קרשים תעשה למקצעת.	אחד למקצוע צפונית מערבית ואחד למערבית דרומית, כל שמונה קרשים בסדר אחד הן, אלא שאלו השנים אינן בחלל המשכן, אלא חצי אמה מזו וחצי אמה מזו נראות בחלל להשלים רחבו לעשר, והאמה מזה והאמה מזה באות כנגד אמת עובי קרשי המשכן, הצפון והדרום, כדי שיהא המקצוע מבחוץ שוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהיו.	כל הקרשים תואמים זה לזה מלמטה שלא יפסיק עובי שפת שני האדנים ביניהם להרחיקם זו מזו. זהו שפרשתי (לעיל יז) שיהיו צירי הידות חרוצים מצדיהן, שיהא רוחב הקרש בולט לצדיו חוץ ליד הקרש לכסות את שפת האדן, וכן הקרש שאצלו, ונמצאו תואמים זה לזה. וקרש המקצוע שבסדר המערב חרוץ לרחבו בעביו כנגד חריץ של צד קרש הצפוני והדרומי, כדי שלא יפרידו האדנים ביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחדו יהיו תמים.	כמו תואמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ראשו.	של קרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל הטבעת האחת.	כל קרש וקרש היה חרוץ למעלה ברחבו שני חריצין בשני צדיו כדי עובי טבעת, ומכניסו בטבעת אחת, נמצא מתאים לקרש שאצלו. אבל אותן טבעות לא ידעתי אם קבועות הן אם מטולטלות. ובקרש שבמקצוע היה טבעת בעובי הקרש הדרומי והצפוני, וראש קרש המקצוע שבסדר מערב נכנס לתוכו, נמצאו שני הכתלים מחברים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כן יהיה לשניהם.	לשני הקרשים שבמקצוע, לקרש שבסוף צפון ולקרש המערבי וכן לשני המקצועות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיו שמנה קרשים.	הם האמורים למעלה (פסוקים כב. כג) תעשה ששה קרשים ושני קרשים תעשה למקצעות, נמצאו שמנה קרשים בסדר מערבי. כך שנויה במשנת מעשה סדר הקרשים במלאכת המשכן (פרק א) היה עושה את האדנים חלולים, וחורץ את הקרש מלמטה רביע מכאן ורביע מכאן, והחריץ חציו באמצע, ועשה לו שתי ידות כמין שני חמוקין ולי נראה שהגרסא כמין שני חוקין, כמין שתי שליבות סלם המובדלות זו מזו ומשפות להכנס בחלל האדן כשליבה, הנכנסת בנקב עמוד הסלם, והוא לשון משלבות, עשויות כמין שליבה, ומכניסן לתוך שני אדנים, שנאמר (פסוק יט) שני אדנים ושני אדנים, וחורץ את הקרש מלמעלה אצבע מכאן ואצבע מכאן ונותן לתוך טבעת אחת של זהב כדי שלא יהיו נפרדים זה מזה, שנאמר (פסוק כד) והיו תואמים מלמטה  . כך היא המשנה, והפרוש שלה הצעתי למעלה בסדר המקראות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בריחם.	כתרגומו עברין ובלעז אישבר''ש :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמשה לקרשי צלע המשכן.	אלו חמשה שלשה הן, אלא שהבריח העליון והתחתון עשוי משתי חתכות, זה מבריח עד חצי הכתל וזה מבריח עד חצי הכתל, זה נכנס בטבעת מצד זה וזה נכנס בטבעת מצד זה, עד שמגיעין זה לזה, נמצאו שעליון ותחתון שנים שהן ארבע, אבל האמצעי ארכו כנגד כל הכתל ומבריח מקצה הכתל ועד קצהו, שנאמר (פסוק כח) והבריח התיכון  מבריח מן הקצה אל הקצה, שהעליונים והתחתונים היו להן טבעות בקרשים להכנס לתוכן שתי טבעות לכל קרש, משלשים בתוך עשר אמות של גובה הקרש, חלק אחד מן הטבעת העליונה ולמעלה וחלק אחד מן התחתונה ולמטה, וכל חלק הוא רביע אורך הקרש, ושני חלקים בין טבעת לטבעת, כדי שיהיו כל הטבעות מכונות זו כנגד זו. אבל לבריח התיכון אין טבעות, אלא הקרשים נקובין בעביין והוא נכנס בהם דרך הנקבים שהם מכונין זה מול זה, וזהו שנאמר בתוך הקרשים. הבריחים העליונים והתחתונים שבצפון ושבדרום אורך כל אחת חמשה עשר אמה, והתיכון ארכו שלשים אמה, וזהו מן הקצה אל הקצה, מן המזרח ועד המערב, וחמשה בריחים שבמערב אורך העליונים והתחתונים שש אמות והתיכון ארכו שתים עשרה כנגד רוחב שמונה קרשים, כך היא מפרשת במלאכת המשכן (פרק א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתים לבריחם.	הטבעות, שתעשה בהן, יהיו בתים להכניס בהן הבריחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וצפית את הבריחם זהב.	לא שהיה הזהב מדבק על הבריחים, שאין עליהם שום צפוי, אלא בקרש היה קובע כמין שני פיפיות של זהב כמין שני סדקי קנה חלול, וקובען אצל הטבעות לכאן ולכאן ארכן ממלא את רוחב הקרש מן הטבעת לכאן וממנה לכאן והבריח נכנס לתוכו וממנו לטבעת ומן הטבעת לפה השני, נמצאו הבריחים מצפין זהב, כשהן תחובין בקרשים, והבריחים הללו מבחוץ היו בולטות והטבעות והפיפיות לא היו נראות בתוך המשכן אלא כל הכתל חלק מבפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקמת את המשכן.	לאחר שיגמר הקימהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הראית בהר.	קדם לכן, שאני עתיד ללמדך ולהראותך סדר הקמתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרכת.	לשון מחצה הוא, ובלשון חכמים פרגוד, דבר המבדיל בין המלך ובין העם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תכלת וארגמן.	כל מין ומין היה כפול, בכל חוט וחוט ששה חוטין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעשה חשב.	כבר פרשתי שזו היא אריגה שלשני קירות, והציורין שמשני עבריה אינן דומין זה לזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כרובים.	ציורין של בריות יעשה בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ארבעה עמודי שטים.	תקועים בתוך ארבעה אדנים ואונקליות קבועין בהן עקומים למעלה להושיב עליהן כלונס שראש הפרוכת כרוך בה, והאונקליות הן הווין, שהרי כמין ווין הן עשוים, והפרכת ארכה עשר אמות לרחבו של משכן, ורחבה עשר אמות כגבהן של קרשים, פרוסה בשלישית של משכן, שיהא המנה ולפנים עשר אמות, והמנה ולחוץ עשרים אמה, נמצא בית קדשי הקדשים עשר על עשר, שנאמר ונתת את הפרכת תחת הקרסים, המחברים את שתי חוברות של יריעות המשכן, ורוחב החוברת עשרים אמה, וכשפרשה על גג המשכן מן הפתח למערב, כלתה בשני שלישי המשכן, והחוברת השניה כסתה שלישו של משכן, והמותר תלוי לאחוריו לכסות את הקרשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמת את השלחן.	שלחן בצפון, משוך מן הכתל הצפוני שתי אמות ומחצה. ומנורה בדרום משוכה מן הכתל הדרומי שתי אמות ומחצה. ומזבח הזהב נתון כנגד אויר שבין שלחן למנורה, משוך קמעא כלפי המזרח, וכלם נתונים מן חצי המשכן ולפנים. כיצד, אורך המשכן מן הפתח לפרכת עשרים אמה, המזבח והשלחן והמנורה משוכים מן הפתח לצד מערב עשר אמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית מסך.	וילון שהוא מסך כנגד הפתח, כמו (איוב א י) שכת בעדו, לשון מגן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעשה רקם.	הצורות עשויות בו מעשה מחט, כפרצוף של עבר זה כך פרצוף של עבר זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רקם.	שם האמן, ולא שם האמנות, ותרגומו עובד ציר. מדת המסך כמדת הפרוכת, עשר אמות על עשר אמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית את המזבח  ושלש אמות קומתו.	דברים ככתבן, דברי רבי יהודה. רבי יוסי אומר נאמר כאן רבוע, ונאמר בפנימי רבוע, מה להלן גבהו פי שנים כארכו, אף כאן גבהו פי שנים כארכו. ומה אני מקים ושלש אמות קומתו, משפת סובב ולמעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממנו תהיין קרנתיו.	שלא יעשם לבדם ויחברם בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וצפית אותו נחשת.	לכפר על עזות מצח, שנאמר (ישעיה מח ד) ומצחך נחושה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סירתיו.	כמין יורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לדשנו.	להסיר דשנו לתוכם, והוא שתרגם אנקלוס למספי קטמיה, לספות הדשן לתוכם, כי יש מלות בלשון עברית מלה אחת מתחלפת בפתרון לשמש בנין וסתירה, כמו (תהלים פ י) ותשרש שרשיה, (איוב ה ג) אויל משריש. וחלופו (שם לא יב) ובכל תבואתי תשרש. וכמוהו (ישע' יז ו) בסעיפיה פריה, וחלופו (שם י לג) מסעף פארה, מפשח סעיפיה, וכמוהו (ירמיה נ יז) וזה האחרון עצמו, שבר עצמיו, וכמוהו (מל''א כא יג) ויסקלהו באבנים, וחלופו (ישע' סב י) סקלו מאבן, הסירו אבניה, וכן (שם ה ב) . ויעזקהו ויסקלהו, אף כאן לדשנו להסיר דשנו ובלעז אישצינדרי''ר :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעיו.	כתרגומו, מגרפות שנוטל בהם הדשן, והן כמין כסוי הקדרה של מתכת דק ולו בית יד, ובלעז וידי''ל :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומזרקתיו.	לקבל בהם דם הזבחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומזלגתיו.	כמין אנקליות כפופים, ומכה בהם בבשר ונתחבים בו ומהפך בהן על גחלי המערכה שיהא ממהר שרפתן ובלעז קרוצינ''ש [אנקולים] ובלשון חכמים צנוריות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומחתתיו.	בית קבול יש להם לטול בהן גחלים מן המזבח לשאתם על מזבח הפנימי לקטרת, ועל שם חתייתן קרויים מחתות, כמו (ישעיה ל יד) לחתת אש מיקוד, לשון שאיבת אש ממקומה, וכן (משלי ו כז) היחתה איש אש בחיקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל כליו.	כמו כל כליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכבר.	לשון כברה, שקורין קריבל''א כמין לבוש עשוי לו למזבח, עשוי חורין חורין כמין רשת. ומקרא זה מסורס וכה פתרונו ועשית לו מכבר נחשת מעשה רשת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כרכב המזבח.	סובב, כל דבר המקיף סביב בעגול קרוי כרכוב, כמו ששנינו בהכל שוחטין (חולין כה א) אלו הן גלמי כלי עץ, כל שעתיד לשוף ולכרכב, והוא כמו שעושין חריצין עגולין בקרשי דפני התבות וספסלי העץ, אף למזבח עשה חריץ סביבו והיה רחבו אמה בדפנו לנוי והוא לסוף שש אמות של גבהו, כדברי האומר גבהו פי שנים כארכו, הא מה אני מקים ושלש אמות קומתו, משפת סובב ולמעלה. אבל סובב להלוך הכהנים לא היה למזבח הנחשת אלא על ראשו לפנים מקרנותיו, וכן שנינו בזבחים (סב ב) איזהו כרכוב, בין קרן לקרן ולפנים מהן אמה של הלוך רגלי הכהנים, ושתי אמות הללו קרויים כרכוב. ודקדקנו שם והכתיב תחת כרכוב המזבח מלמטה, למדנו שהכרכוב בדפנו הוא ולבוש המכבר תחתיו. ותירץ המתרץ תרי הוו, חד לנוי וחד לכהנים דלא ישתרגו. זה שבדופן לנוי היה ומתחתיו הלבישו המכבר והגיע רחבו עד חצי המזבח. נמצא שהמכבר רחב אמה, והוא היה סימן לחצי גבהו להבדיל בין דמים העליונים לדמים התחתונים. וכנגדו עשו למזבח בית עולמים חגורת חוט הסקרא באמצעו. וכבש שהיו עולין בו אף על פי שלא פרשו בענין זה, כבר שמענו בפרשת (לעיל כ כ) מזבח אדמה תעשה לי (לעיל כ כב) ולא תעלה במעלות, לא תעשה לי מעלות בכבש שלו אלא כבש חלק למדנו שהיה לו כבש, כך שנינו במכילתא. ומזבח אדמה הוא מזבח הנחשת שהיו ממלאין חללו אדמה במקום חניתן. והכבש היה בדרום המזבח מבדל מן המזבח מלא חוט השערה, ורגליו מגיעין עד אמה סמוך לקלעי החצר שבדרום, כדברי האומר עשר אמות קומתו. ולדברי האומר דברים ככתבן שלש אמות קומתו לא היה אורך הכבש אלא עשר אמות, כך מצאתי במשנת מ''ט מדות, וזה שהיה מבדל מן המזבח מלא החוט, במסכת זבחים (סב ב) למדוה מן המקרא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בטבעת.	בארבע טבעות שנעשו למכבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נבוב לחת.	כתרגומו חליל לוחין. לוחות עצי שטים מכל צד והחלל באמצע, ולא יהא כלו עץ אחד שיהא עביו חמש אמות על חמש אמות כמין סדן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קלעים.	עשויין כמין קלעי ספינה נקבים נקבים מעשה קליעה ולא מעשה אורג ותרגומו סרדין כתרגומו של מכבר המתורגם סרדא לפי שהן מנקבין ככברה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפאה האחת.	כל הרוח קרוי פאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועמדיו עשרים.	חמש אמות בין עמוד לעמוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואדניהם.	של עמודים נחשת, האדנים יושבים על הארץ והעמודים תקועים לתוכן היה עושה כמין קונדסין שקורין פל''ש בלעז ארכן ששה טפחים ורחבן שלשה וטבעת נחשת קבועה בו באמצעו, וכורך שפת הקלע סביבו במיתרים כנגד כל עמוד ועמוד, ותולה הקונדס דרך טבעתו באונקליות שבעמוד העשוי כמין ו''ו, ראשו זקוף למעלה וראשו אחד תקוע בעמוד, כאותן שעושין להציב דלתות שקורין גונזי''ש בלעז ורחב הקלע תלוי מלמטה, והיא קומת מחיצות החצר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ווי העמודים.	הם האונקליות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחשקיהם.	מקפין היו העמודים בחוטי כסף סביב. ואיני יודע אם על פני כלן, אם בראשם, אם באמצעם. אך יודע אני שחשוק לשון חגורה, שכן מצינו בפילגש בגבעה (שופטים יט יז) ועמו צמד חמורים חבושים, תרגומו חשוקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפאת קדמה מזרחה.	פני המזרח קרוי קדם, לשון פנים. אחור לשון אחורים, לפיכך המזרח קרוי קדם שהוא פנים, ומערב קרוי אחור, כמו דתרגם אנקלוס (דברים יא כד) הים האחרון ימא מערבאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמשים אמה.	אותן חמשים אמה לא היו סתומים כלם בקלעים, לפי ששם הפתח, אלא חמש עשרה אמה קלעים לכתף הפתח מכאן, וכן לכתף השנית, נשאר רחב חלל הפתח בינתים עשרים אמה וזה שנאמר (פסוק טז) ולשער החצר מסך עשרים אמה, וילון למסך כנגד הפתח עשרים אמה ארך כרחב הפתח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עמדיהם שלשה.	חמש אמות בין עמוד לעמוד, בין עמוד שבראש הדרום העומד במקצוע דרומית מזרחית עד עמוד שהוא מן השלשה שבמזרח חמש אמות וממנו לשני חמש אמות, ומן השני לשלישי חמש אמות, וכן לכתף השנית, וארבעה עמודים למסך, הרי עשרה עמודים למזרח כנגד עשרה למערב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל עמודי החצר סביב  .	לפי שלא פרש ווין וחשוקים ואדני נחשת אלא לצפון ולדרום, אבל למזרח ולמערב לא נאמר ווין וחשוקים ואדני נחשת, לכך בא ולמד כאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ארך החצר.	הצפון והדרום שמן המזרח למערב מאה באמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחב חמשים בחמשים.	חצר שבמזרח היתה מרבעת חמשים על חמשים, שהמשכן ארכו שלשים ורחבו עשר, העמיד מזרח פתחו בשפת חמשים החיצונים של אורך החצר נמצא כלו בחמשים הפנימיים, וכלה ארכו לסוף שלשים נמצאו עשרים אמה רוח לאחוריו בין הקלעים שבמערב ליריעות של אחורי המשכן, ורוחב המשכן עשר אמות באמצע רחב החצר, נמצאו לו עשרים אמה רוח לצפון ולדרום מן קלעי החצר ליריעות המשכן, וכן למערב, וחמשים על חמשים חצר לפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקמה חמש אמות.	גובה מחצות החצר, והוא רוחב הקלעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואדניהם נחשת.	להביא אדני המסך, שלא תאמר לא נאמרו אדני נחשת אלא לעמודי הקלעים, אבל אדני המסך של מין אחר היו. כך נראה בעיני, שלכך חזר ושנאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל כלי המשכן.	שהיו צריכין להקמתו ולהורדתו, כגון מקבות לתקוע יתדות ועמודים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יתדות.	כמין נגרי נחשת עשויין ליריעות האהל ולקלעי החצר, קשורים במיתרים סביב סביב בשפוליהן, כדי שלא תהא הרוח מגביהתן. ואיני יודע, אם תחובין בארץ או קשורין ותלויין וכבדן מכביד שפולי היריעות, שלא ינועו ברוח. ואומר אני ששמן מוכיח עליהם שהם תקועין בארץ, לכך נקראו יתדות, ומקרא זה מסיעני (ישעיה לג כ) אהל בל יצען בל יסע יתדותיו לנצח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתה תצוה. זך.	בלי שמרים, כמו ששנינו במנחות (פו א) מגרגרו בראש הזית וכו' :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כתית.	הזיתים היה כותש במכתשת, ואינו טוחנן בריחים, כדי שלא יהו בו שמרים, ואחר שהוציא טפה ראשונה מכניסן לריחים וטוחנן, והשמן השני פסול למנורה וכשר למנחות, שנאמר כתית למאור, ולא כתית למנחות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להעלות נר תמיד.	מדליק עד שתהא שלהבת עולה מאליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תמיד.	כל לילה ולילה קרוי תמיד, כמו שאתה אומר (במדבר כח ו) עולת תמיד, ואינה אלא מיום ליום. וכן במנחת חבתין נאמר (ויקרא ו יג) תמיד, ואינה אלא מחציתה בבקר ומחציתה בערב. אבל תמיד האמור בלחם הפנים משבת לשבת הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מערב עד בקר.	תן לה מדתה שתהא דולקת מערב עד בקר, ושערו חכמים חצי לוג ללילי טבת הארכין, וכן לכל הלילות, ואם יותר אין בכך כלום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתה הקרב אליך.	לאחר שתגמר מלאכת המשכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לקדשו לכהנו לי.	לקדשו להכניסו בכהנה על ידי הבגדים שיהא כהן לי, ולשון כהנה שרות הוא, שוריינטריא''ה בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חשן.	תכשיט כנגד הלב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואפוד.	לא שמעתי ולא מצאתי בברייתא פרוש תבניתו, ולבי אומר לי שהוא חגור לו מאחוריו, רחבו כרוחב גב איש, כמין סינר שקורין פורציינ''ט בלעז שחוגרות השרות כשרוכבות על הסוסים, כך מעשהו מלמטה, שנאמר (שמואל ב ו יד) ודוד חגור אפוד בד, למדנו שהאפוד חגורה היא. ואי אפשר לומר שאין בו אלא חגורה לבדה, שהרי נאמר (ויקרא ח ז) ויתן עליו את האפוד, ואחר כך ויחגור אותו בחשב האפוד, ותרגם אנקלוס בהמין אפודא, למדנו שהחשב הוא החגור, והאפוד שם תכשיט לבדו. ואי אפשר לומר שעל שם שתי הכתפות שבו הוא קרוי אפוד, שהרי נאמר (פסוק כז) שתי כתפות האפוד, למדנו שהאפוד שם לבד, והכתפות שם לבד, והחשב שם לבד. לכך אני אומר שעל שם הסינר של מטה קרוי אפוד, על שם שאופדו ומקשטו בו, כמו שנאמר (ויקרא ח ז) ויאפוד לו בו, והחשב הוא החגור של מעלה המנו, והכתפות קבועות בו. ועוד אומר לי לבי, שיש ראיה שהוא מין לבוש, שתרגם יונתן (שמואל ב' ו יד) ודוד חגור אפוד בד, כרדוט דבוץ. ותרגם כמו כן מעילים, כרדוטין, במעשה תמר אחות אבשלום (שמואל ב יג יח) כי כן תלבשנה בנות המלך הבתולות מעילים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומעיל.	הוא כמין חלוק, וכן הכתנת, אלא שהכתונת סמוך לבשרו ומעיל קרוי חלוק עליון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תשבץ.	עשויין משבצות לנוי, והמשבצות הן כמין גמות העשויות בתכשיטי זהב למושב קביעות אבנים טובות ומרגליות, כמו שנאמר באבני האפוד (פסוק יא) מסבות משבצות זהב, ובלעז קוראין אותו קשטונ''ש :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מצנפת.	כמין כפת כובע שקורין קויפ''א בלעז , שהרי במקום אחר קורא להם (לט כח) מגבעות, ומתרגמנן קובעיא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואבנט.	היא חגורה על הכתנת, והאפוד חגורה על המעיל, כמו שמצינו בסדר לבישתן (ויקרא ח ז) ויתן עליו את הכתנת ויחגור אותו באבנט וילבש אותו את המעיל ויתן עליו את האפוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בגדי קדש.	מתרומה המקדשת לשמי יעשו אותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והם יקחו.	אותם חכמי לב שיעשו הבגדים, יקבלו מן המתנדבים את הזהב ואת התכלת לעשות מהן את הבגדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשו את האפוד.	אם באתי לפרש מעשה האפוד והחשן על סדר המקראות, הרי פרושן פרקים פרקים, וישגה הקורא בצרופן, לכך אני כותב מעשיהם כמות שהוא, למען ירוץ הקורא בו, ואחר כך אפרש על סדר המקראות. האפוד עשוי כמין סינר של נשים רוכבות סוסים, וחוגר אותו מאחוריו כנגד לבו למטה מאציליו, רחבו כמדת רוחב גבו של אדם ויותר ומגיע עד עקביו, והחשב מחבר בראשו על פני רחבו מעשה אורג, ומאריך לכאן ולכאן כדי להקיף ולחגור בו, והכתפות מחברות בחשב אחד לימין ואחד לשמאל, מרוחקות זו מזו שעור הבדלת כתפים, מאחורי הכהן לשני קצות רחבו של סינר, וכשזוקפן עומדות לו על שני כתפיו, והן כמין שתי רצועות עשויות ממין האפוד, ארכות כדי שעור לזקפן אצל צוארו מכאן ומכאן, ונקפלות לפניו למטה מכתפיו מעט, ואבני השהם קבועות בהם, אחת על כתף ימין ואחת על כתף שמאל, והמשבצות נתונות בראשיהם לפני כתפיו, ושתי עבותות הזהב תחובות בשתי טבעות שבחשן בשני קצות רחבו העליון, אחת לימין ואחת לשמאל, ושני ראשי השרשרת [הימנית] תקועין במשבצות לימין, וכן שני ראשי השרשרת השמאלית תקועין במשבצות שבכתף שמאל, נמצא החושן תלוי במשבצות האפוד על לבו מלפניו. ועוד שתי טבעות בשני קצות החשן בתחתיתו וכנגדם שתי טבעות בשתי כתפות האפוד מלמטה בראשו התחתון המחבר בחשב, טבעות החשן אל מול טבעות האפוד שוכבים זה על זה ומרכסן בפתיל תכלת תחוב בטבעות האפוד והחשן, שיהא תחתית החשן דבוק לחשב האפוד ולא יהא נד ונבדל, הולך וחוזר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זהב תכלת וארגמן תולעת שני ושש משזר.	חמשת מינים הללו שזורין בכל חוט וחוט היו מרדדין את הזהב כמין טסין דקין וקוצצין פתילים מהם, וטווין אותן חוט של זהב עם ששה חוטים של תכלת, וחוט של זהב עם ששה חוטין של ארגמן, וכן בתולעת שני, וכן בשש, שכל המינין חוטן כפול ששה, וחוט של זהב עם כל אחד ואחד, ואחר כך שוזר את כלם כאחד, נמצא חוטן כפול עשרים ושמונה. וכן מפורש במסכת יומא (עב א) , ולמד מן המקרא הזה (שמות לט ג) וירקעו את פחי הזהב וקצץ פתילים לעשות, את פתילי הזהב, בתוך התכלת ובתוך הארגמן  , למדנו שחוט של זהב שזור עם כל מין ומין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שתי כתפות  .	הסינר מלמטה, וחשב האפוד היא החגורה וצמודה לו מלמעלה דגמת סינר הנשים, ומגבו של כהן היו מחברות בחשב. שתי חתכות כמין שתי רצועות רחבות, אחת כנגד כל כתף וכתף, וזוקפן על שתי כתפותיו עד שנקפלות לפניו כנגד החזה, ועל ידי חבורן לטבעות החשן נאחזין מלפניו כנגד לבו שאין נופלות, כמו שמפורש בענין, והיו זקופות והולכות כנגד כתפיו, ושתי אבני השהם קבועות בהן, אחת בכל אחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל שני קצותיו.	אל רחבו של אפוד, שלא היה רחבו אלא כנגד גבו של כהן, וגבהו עד כנגד האצילים שקורין קודי''ש בלעז [מרפקים] שנאמר (יחזקאל מד יח) לא יחגרו ביזע, אין חוגרין במקום זיעה, לא למעלה מאציליהם ולא למטה ממתניהם, אלא כנגד אציליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחבר.	האפוד עם אותן שתי כתפות האפוד, יחבר אותם במחט למטה בחשב, ולא יארגם עמו, אלא אורגם לבדם ואחר כך מחברם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחשב אפדתו.	וחגור שעל ידו הוא מאפדו ומתקנהו לכהן ומקשטו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר עליו.	למעלה בשפת הסינר, היא החגורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמעשהו.	כאריגת הסינר מעשה חושב ומחמשת מינים, כך אריגת החשב מעשה חושב ומחמשת מינין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממנו יהיה.	עמו יהיה ארוג, ולא יארגנו לבד ויחברנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כתולדתם.	כסדר שנלדו ראובן שמעון לוי יהודה דן נפתלי, על האחת, ועל השניה גד אשר יששכר זבולן יוסף בנימין מלא, שכן הוא כתוב במקום תולדתו, עשרים וחמש אותיות בכל אחת ואחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעשה חרש אבן.	מעשה אמן של אבנים. חרש זה דבוק הוא לתבה שלאחריו, ולפיכך הוא נקוד פתח בסופו, וכן (ישעיה מד יג) חרש עצים נטה קו, חרש של עצים. וכן (ישעיה מד יב) חרש ברזל מעצד, כל אלה דבוקים ופתוחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פתוחי חתם.	כתרגומו כתב מפרש כגלף דעזקא, חרוצות האותיות בתוכן, כמו שחורצין חותמי טבעות שהם לחתום אגרות, כתב נכר ומפרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שמות.	כמו בשמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מסבת משבצות.	מוקפות האבנים במשבצות זהב, שעושה מושב האבן בזהב כמין גומא למדת האבן ומשקיעה במשבצות, נמצאת המשבצת סובבת את האבן סביב, ומחבר המשבצות בכתפות האפוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית משבצות.	מעוט משבצות שתים, ולא פרש לך עתה בפרשה זו אלא מקצת צרכן, ובפרשת החושן גומר לך פרושן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרשרת זהב.	שלשלאות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מגבלות.	לסוף גבול החשן תעשה אותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעשה עבות.	מעשה קליעת חוטין, ולא מעשה נקבים וכפלים, כאותן שעושין לבורות, אלא כאותן שעושין לערדסקאות, שקורין אינצינשייר''ש בלעז [כלי קטורת] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתת את שרשרת.	של עבותות העשויות מעשה עבות על המשבצות הללו. ולא זה הוא מקום צואת עשיתן של שרשרות, ולא צואת קביעתן, ואין תעשה האמור כאן לשון צווי, ואין ונתתה האמור כאן לשון צווי, אלא לשון עתיד, כי בפרשת החשן חוזר ומצוה על עשיתן ועל קביעתן, ולא נכתב כאן אלא להודיע מקצת צורך המשבצות שצוה לעשות עם האפוד, וכתב לך זאת לומר לך המשבצות הללו יזקקו לך לכשתעשה שרשרות מגבלות על החשן, תתנם על המשבצות הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חשן משפט.	שמכפר על קלקול הדין. דבר אחר משפט, שמברר דבריו והבטחתו אמת, דיריישנימינ''ט בלעז . שהמשפט משמש שלש לשונות דברי טענות הבעלי דינים, וגמר הדין, ועונש הדין, אם עונש מיתה, אם עונש מכות, אם עונש ממון, וזה משמש לשון ברור דברים, שמפרש ומברר דבריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמעשה אפוד.	מעשה חושב ומחמשת מינין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זרת ארכו וזרת רחבו.	כפול ומוטל לו לפניו כנגד לבו, שנאמר (פסוק ל) והיו על לב אהרן, תלוי בכתפות האפוד, הבאות מאחוריו על כתפיו ונקפלות ויורדות לפניו מעט, והחשן תלוי בהן בשרשרות וטבעות, כמו שמפורש בענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומלאת בו.	על שם שהאבנים ממלאות גמות המשבצות המתקנות להן, קורא אותן בלשון מלאים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משבצים זהב.	יהיו הטורים במלואתם, מקפים משבצות זהב בעומק שעור שיתמלא בעובי האבן, זהו לשון במלואתם, כשיעור מלוי עביין של אבנים יהיה עומק המשבצות לא פחות ולא יותר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איש על שמו.	כסדר תולדותם סדר האבנים, אודם לראובן, פטדה לשמעון, וכן כלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על החשן.	בשביל החשן, לקבעם בטבעותיו, כמו שמפורש למטה בענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרשת.	לשון שרשי אילן המאחיזין לאילן להאחז ולהתקע בארץ, אף אלו יהיו מאחיזין לחשן, שבהם יהיה תלוי באפוד, והן שתי שרשרות האמורות למעלה (פסוק יד) בענין המשבצות. ואף שרשרות פתר מנחם בן סרוק לשון שרשים, ואמר שהרי''ש יתרה, כמו מ''ם שבשלשום, ומ''ם שבריקם. ואיני רואה את דבריו, אלא שרשרת בלשון עברית, כשלשלת בלשון משנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גבלת.	הוא מגבלות האמור למעלה (פסוק יד) שתתקעם בטבעות, שיהיו בגבול החשן, וכל גבול לשון קצה, אשומיי''ל בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שני קצות החשן.	לשתי פאות שכנגד הצואר, לימנית ולשמאלית הבאים מול כתפות האפוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתה את שתי עבתת הזהב.	הן הן שרשרות גבלות הכתובות למעלה (פסוק כב) ולא פרש מקום קבוען בחשן, עכשיו מפרש לך שיהא תוחב אותן בטבעות, ותדע לך שהן הן הראשונות, שהרי בפרשת אלה פקודי לא הכפלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת שתי קצות.	של שתי העבותות שני ראשיהם שלכל אחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תתן על שתי המשבצות.	הן הכתובות למעלה (פסוק יד) בין פרשת החשן ופרשת האפוד, ולא פרש את צרכן ואת מקומן, עכשיו מפרש שיתקע בהן ראשי העבותות התחובות בטבעות [בראשי] החשן לימין ולשמאל אצל הצואר, שני ראשי השרשרת הימנית תוקע במשבצות של ימין, וכן בשל שמאל שני ראשי שרשרות השמאלית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתה.	המשבצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כתפות האפוד.	אחת בזו ואחת בזו, נמצאו כתפות האפוד מחזיקין את החשן שלא יפל, ובהן הוא תלוי, ועדין שפת החשן התחתונה הולכת ובאה ונוקשת על כרסו, ואינה דבוקה לו יפה, לכך הצרך עוד שתי טבעות לתחתיתו, כמו שמפרש והולך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל מול פניו.	של אפוד, שלא יתן המשבצות בעבר הכתפות שכלפי המעיל, אלא בעבר העליון שכלפי החוץ, והוא קרוי מול פניו של אפוד, כי אותו עבר שאינו נראה אינו קרוי פנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שפתו אשר אל עבר האפד ביתה.	הרי לך שני סימנין האחד שיתנם בשני קצות של תחתיתו שהוא כנגד האפוד, שעליונו אינו כנגד האפוד, שהרי סמוך לצואר הוא, והאפוד נתון על מתניו, ועוד נתן סימן שלא יקבעם בעבר החשן שכלפי החוץ, אלא בעבר שכלפי פנים שנאמר ביתה, ואותו העבר הוא לצד האפוד, שחשב האפוד חוגרו הכהן ונקפל הסינר לפני הכהן על מתניו, וקצת כרסו מכאן ומכאן עד כנגד קצות החשן, וקצותיו שוכבין עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שתי כתפות האפוד מלמטה.	שהמשבצות נתונות בראשי כתפות האפוד העליונים הבאים על כתפיו כנגד גרונו, ונקפלות ויורדות לפניו, והטבעות צוה לתן בראשן השני, שהוא מחבר לאפוד, והוא שנאמר לעמת מחברתו, סמוך למקום חבורן באפוד למעלה מן החגורה מעט, שהמחברת לעמת החגורה, ואלו נתונים מעט בגובה זקיפת הכתפות, הוא שנאמר ממעל לחשב האפוד, והן כנגד סוף החשן, ונותן פתיל תכלת באותן הטבעות ובטבעות החשן, ורוכסן באותן פתילין לימין ולשמאל, שלא יהא תחתית החושן הולך לפנים וחוזר לאחור ונוקש על כרסו, ונמצא מישב על המעיל יפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממול פניו.	בעבר החיצון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירכסו.	לשון חבור, וכן (תהלים לא כא) מרכסי איש, חבורי חבלי רשעים, וכן (ישעיה מ ד) והרכסים לבקעה, הרים הסמוכים זה לזה שאי אפשר לירד לגיא שביניהם אלא בקושי גדול, שמתוך סמיכתן הגיא זקופה ועמוקה, יהיו לבקעת מישור ונוחה לילך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להיות על חשב האפוד.	להיות החשן דבוק אל חשב האפוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יזח.	לשון נתוק, ולשון ערבי הוא, כדברי דונש בן לברט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את האורים ואת התמים.	הוא כתב שם המפורש, שהיה נותנו בתוך כפלי החשן, שעל ידו הוא מאיר דבריו ומתמם את דבריו. ובמקדש שני היה החשן, שאי אפשר לכהן גדול להיות מחסר בגדים, אבל אותו השם לא היה בתוכו, ועל שם אותו הכתב הוא קרוי משפט, שנאמר (במדבר כז כא) ושאל לו במשפט האורים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את משפט בני ישראל.	דבר שהם נשפטים ונוכחים על ידו אם לעשות דבר או לא לעשות. ולפי מדרש אגדה שהחשן מכפר על מעותי הדין, נקרא משפט על שם סליחת המשפט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את מעיל האפוד.	שהאפוד נתון עליו לחגורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כליל תכלת.	כלו תכלת, שאין מין אחר מעורב בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה פי ראשו.	פי המעיל שבגבהו הוא פתיחת בית הצואר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתוכו.	כתרגומו כפיל לגויה, כפול לתוכו להיות לו לשפה כפילתו, והיה מעשה אורג ולא במחט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כפי תחרא.	למדנו שהשריונים שלהם פיהם כפול לתוכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יקרע.	כדי שלא יקרע, והקורעו עובר בלאו, שזה ממנין לאוין שבתורה, וכן (פסוק כח) ולא יזח החשן, וכן (שמות כה טו) לא יסורו ממנו. הנאמר בבדי הארון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רמוני.	עגולים וחלולים היו כמין רמונים העשויים כביצת תרנגולת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופעמוני זהב.	זגין עם ענבלין שבתוכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתוכם סביב.	ביניהם סביב, בין שני רמונים פעמון אחד דבוק ותלוי בשולי המעיל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פעמון זהב ורמון פעמון זהב ורמון.	אצלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ימות.	מכלל לאו אתה שומע הן, אם יהיו לו לא יתחיב מיתה, הא אם יכנס מחסר אחד מן הבגדים הללו חיב מיתה בידי שמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ציץ.	כמין טס של זהב היה, רוחב שתי אצבעות, מקיף על המצח מאוזן לאוזן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על פתיל תכלת.	ובמקום אחר הוא אומר (שמות לט לא) ויתנו עליו פתיל תכלת, ועוד כתיב כאן והיה על המצנפת, ולמטה הוא אומר (פסוק לח) והיה על מצח אהרן, ובשחיטת קדשים שנינו (זבחים יט א) שערו היה נראה בין ציץ למצנפת, ששם מניח תפלין, למדנו שהמצנפת למעלה בגובה הראש ואינה עמוקה לכנס בה כל הראש עד המצח, והציץ מלמטה, והפתילים היו בנקבים ותלויין בו בשני ראשים ובאמצעיתו ששה בשלושה מקומות הללו, פתיל מלמעלה, אחד מבחוץ, ואחד מבפנים כנגדו, וקושר ראשי הפתילים מאחורי העורף שלשתן, ונמצאו בין אורך הטס ופתילי ראשו מקיפין את הקדקד, ופתיל האמצעי שבראשו קשור עם ראשי השנים, הולך על פני רוחב הראש מלמעלה, ונמצא עשוי כמין כובע, ועל פתיל האמצעי הוא אומר והיה על המצנפת, והיה נותן הציץ על ראשו כמין כובע על המצנפת, והפתיל האמצעי מחזיקו שאינו נופל, והטס תלוי כנגד מצחו, ונתקימו כל המקראות פתיל על הציץ, וציץ על הפתיל, והפתיל על המצנפת מלמעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונשא אהרן.	לשון סליחה, ואף על פי כן אינו זז ממשמעו, אהרן נושא את המשא שלעון, נמצא מסלק העון מן הקדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עון הקדשים.	לרצות על הדם ועל החלב שקרבו בטומאה, כמו ששנינו (פסחים טז א) אי זה עון הוא נושא, אם עון פגול, הרי כבר נאמר (ויקרא יט ז) לא ירצה, ואם עון נותר, הרי נאמר (ויקרא ז יח) לא יחשב, ואין לומר שיכפר על עון הכהן שהקריב טמא, שהרי עון הקדשים נאמר, ולא עון המקריבים, הא אינו מרצה אלא להכשיר הקרבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה על מצחו תמיד.	אי אפשר לומר שיהא על מצחו תמיד, שהרי אינו עליו אלא בשעת העבודה, אלא תמיד לרצות להם, אפלו אינו על מצחו, שלא היה כהן גדול עובד באותה שעה. ולדברי האומר (יומא ז ב) עודהו על מצחו מכפר ומרצה, ואם לאו אינו מרצה, נדרש על מצחו תמיד, מלמד שמשמש בו בעודו על מצחו, שלא יסיח דעתו ממנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושבצת.	עשה אותה משבצות משבצות, וכלה של שש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולבני אהרן תעשה כתנת.	ארבעה בגדים הללו ולא יותר כתנת, ואבנט, ומגבעות היא מצנפת, ומכנסים הכתובים למטה בפרשה (פסוק מב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והלבשת אתם את אהרן.	אותם האמורים באהרן חשן ואפוד ומעיל וכתונת תשבץ, מצנפת ואבנט וציץ ומכנסים, הכתובים למטה בכלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת בניו אתו.	אותם הכתובים בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשחת אותם.	את אהרן ואת בניו בשמן המשחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומלאת את ידם.	כל מלוי ידים לשון חנוך, כשהוא נכנס לדבר להיות מחזק בו מאותו יום והלאה הוא מלוי, ובלשון לעז כשממנין אדם על פקידת דבר, נותן השליט בידו בית יד של עור שקורין גנ''ט בלעז [כפפה] , ועל ידו הוא מחזיקו בדבר, וקורין לאותו מסירה ריוישטי''ר בלעז [להסמיך] והוא מלוי ידים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשה להם.	לאהרן ולבניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכנסי בד.	הרי שמונה בגדים לכהן גדול, וארבעה לכהן הדיוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיו על אהרן.	כל הבגדים האלה על אהרן הראויין לו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועל בניו.	האמורים בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בבאם אל אהל מועד.	להיכל, וכן למשכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומתו.	הא למדת, שהמשמש מחסר בגדים במיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חקת עולם לו.	כל מקום שנאמר חקת עולם, הוא גזרה מיד ולדורות, לעכב בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לקח.	כמו קח, ושתי גזרות הן, אחת של קיחה, ואחת של לקיחה, ולהן פתרון אחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פר אחד.	לכפר על מעשה העגל שהוא פר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולחם מצות וחלת מצת ורקיקי מצות.	הרי אלו שלשה מינין רבוכה, וחלות ורקיקים לחם מצות, היא הקרויה למטה בענין (פסוק כג) חלת לחם שמן, על שם שנותן שמן ברבוכה כנגד החלות והרקיקין, וכל המינין באים עשר עשר חלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלולת בשמן.	כשהן קמח יוצק בהן שמן ובוללן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משחים בשמן.	אחר אפייתן מושחן כמין כי יונית, שהיא עשויה כנו''ן שלנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקרבת אתם.	אל חצר המשכן ביום הקמתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחצת.	זו טבילת כל הגוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואפדת.	קשט ותקן החגורה והסינר סביבותיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נזר הקדש.	זה הציץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על המצנפת.	כמו שפרשתי למעלה (שמות כח לז) על ידי הפתיל האמצעי ושני פתילין שבראשו הקשורין שלשתן מאחורי העורף, הוא נותנו על המצנפת כמין כובע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשחת אותו.	אף משיחה זו כמין כי יונית, נותן שמן על ראשו ובין ריסי עיניו ומחברן באצבעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיתה להם.	מלוי ידים זה לכהנת עולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומלאת.	על ידי הדברים האלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יד אהרן ויד בניו.	במלוי ופקדת הכהונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פתח אהל מועד.	בחצר המשכן שלפני הפתח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על קרנות.	למעלה בקרנות ממש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל הדם.	שירי הדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל יסוד המזבח.	כמין בליטת בית קבול עשוי לו סביב סביב לאחר שעלה אמה מן הארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	החלב המכסה את הקרב.	הוא הקרום שעל הכרס שקורין טייל''א :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת היתרת.	הוא טרפשא דכבדא שקורין איבדי''ש [סרעפת] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הכבד.	אף מן הכבד יטול עמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תשרף באש.	לא מצינו חטאת חיצונה נשרפת אלא זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזרקת.	בכלי, אוחז במזרק וזורק כנגד הקרן כדי שיראה לכאן ולכאן, ואין קרבן טעון מתנה באצבע אלא חטאת בלבד, אבל שאר זבחים אינן טעונין קרן ולא אצבע, שמתן דמם מחצי המזבח ולמטה, ואינו עולה בכבש אלא עומד בארץ וזורק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סביב.	כך מפורש בשחיטת קדשים (זבחים נב ב) שאין סביב אלא שתי מתנות שהן ארבע, האחת בקרן זוית זו, והאחת בקרן שכנגדה באלכסון, וכל מתנה נראית בשני צדי הקרן אלך ואלך, נמצא הדם נתן בארבע רוחות סביב, לכך קרוי סביב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על נתחיו.	עם נתחיו, מוסף על שאר הנתחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ריח ניחוח.	נחת רוח לפני, שאמרתי ונעשה רצוני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשה.	לשון אש, והיא הקטרת איברים שעל האש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תנוך.	הוא הסחוס האמצעי שבתוך האזן שקורין טנדרו''ם :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהן ידם.	הגדל ובפרק האמצעי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	החלב.	זה חלב הדקים או הקיבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאליה.	מן הכליות ולמטה, כמו שמפורש בויקרא (ג ט) שנאמר לעמת העצה יסירנה, מקום שהכליות יועצות, ובאמורי הפר לא נאמר אליה, שאין אליה קריבה אלא בכבש וכבשה ואיל, אבל שור ועז אין טעונים אליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת שוק הימין.	לא מצינו הקטרה בשוק הימין עם האמורים אלא זו בלבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי איל מלאים הוא.	שלמים, לשון שלמות שמשלם בכל. מגיד הכתוב שהמלואים שלמים, שמשימים שלום למזבח ולעובד העבודה ולבעלים, לכך אני מצריכו החזה להיות לו לעובד העבודה למנה, וזהו משה ששמש במלואים, והשאר אכלו אהרן ובניו שהם בעלים, כמפורש בענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וככר לחם.	מן החלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחלת לחם שמן.	ממין הרבוכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורקיק.	מן הרקיקין, אחד מעשרה שבכל מין ומין ולא מצינו תרומת לחם הבא עם זבח נקטרת אלא זו בלבד, שתרומת לחמי תודה ואיל נזיר נתונה לכהנים עם חזה ושוק, ומזה לא היה למשה למנה אלא חזה בלבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כפי אהרן  והנפת.	שניהם עסוקים בתנופה, הבעלים והכהן. הא כיצד, כהן מניח ידו תחת יד הבעלים ומניף, ובזה היו אהרן ובניו בעלים, ומשה כהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תנופה.	מוליך ומביא למי שארבע רוחות העולם שלו, ותנופה מעכבת רוחות רעות. תרומה מעלה ומוריד למי שהשמים וארץ שלו, ומעכבת טללים רעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על העולה.	על האיל הראשון שהעלית עולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לריח ניחוח.	לנחת רוח למי שאמר ונעשה רצונו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לה'.	לשמו של מקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקדשת את חזה התנופה ואת שוק התרומה  .	קדשם לדורות, להיות נוהגת תרומתם והנפתם כחזה ושוק של שלמים, אבל לא להקטרה, אלא והיה לאהרן ולבניו לאכול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הורם.	לשון מעלה ומוריד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחק עולם מאת בני ישראל.	שהשלמים לבעלים, ואת החזה ואת השוק יתנו לכהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תרומה הוא.	החזה ושוק הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבניו אחריו.	למי שבא בגדלה אחריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למשחה.	להתגדל בהם, שיש משיחה שהיא לשון שררה, כמו (במדבר יח ח) לך נתתים למשחה, (תהלים קה טו) אל תגעו במשיחי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולמלא בם את ידם.	על ידי הבגדים הוא מתלבש בכהנה גדולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ילבשם הכהן.	אשר יקום מבניו תחתיו לכהנה גדולה, כשימנוהו להיות כהן גדול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יבא אל אהל מועד.	אותו כהן המוכן לכנס לפני ולפנים ביום הכפורים, וזהו כהן גדול, שאין עבודת יום הכפורים כשרה אלא בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחתיו מבניו.	מלמד שאם יש לו לכהן גדול בן ממלא את מקומו, ימנוהו כהן גדול תחתיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכהן תחתיו מבניו.	מכאן ראיה כל לשון כהן לשון פועל עובד ממש, לפיכך נגון תביר נמשך לפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במקום קדוש.	בחצר אהל מועד, שהשלמים הללו קדשי קדשים היו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלו אתם.	אהרן ובניו, לפי שהם בעליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר כפר בהם.	כל זרות ותיעוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למלא את ידם.	באיל ולחם הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לקדש אתם.	שעל ידי המלאים הללו נתמלאו ידיהם ונתקדשו לכהנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי קדש הם.	קדשי קדשים, ומכאן למדנו אזהרה לזר האוכל קדש קדשים, שנתן המקרא טעם לדבר משום דקדש הם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשית לאהרן ולבניו ככה.	שנה הכתוב וכפל לעכב, שאם חסר דבר אחד מכל האמור בענין, לא נתמלאו ידיהם להיות כהנים ועבודתם פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתכה.	כמו אותך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבעת ימים תמלא  .	בענין הזה ובקרבנות הללו בכל יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הכפרים.	בשביל הכפורים, לכפר על המזבח מכל זרות ותיעוב. ולפי שנאמר (פסוק לה) שבעת ימים תמלא ידם, אין לי אלא דבר הבא בשבילם, כגון האילים והלחם, אבל הבא בשביל המזבח, כגון פר שהוא לחטוי המזבח, לא שמענו, לכך הצרך מקרא זה. ומדרש תורת כהנים אומר כפרת המזבח הצרך, שמא התנדב איש דבר גזל במלאכת המשכן והמזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחטאת.	ותדכי, לשון מתנת דמים הנתונים באצבע קרוי חטוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשחת אתו.	בשמן המשחה וכל המשיחות כמין כי יונית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה המזבח קדש.	ומה היא קדשתו, כל הנגע במזבח יקדש, אפלו קרבן פסול שעלה עליו, קדשו המזבח להכשירו שלא ירד. מתוך שנאמר כל הנגע במזבח יקדש, שומע אני בין ראוי בין שאינו ראוי, כגון דבר שלא היה פסולו בקדש, כגון הרובע והנרבע ומקצה ונעבד והטרפה וכיוצא בהן, תלמוד לומר וזה אשר תעשה, הסמוך אחריו, מה עולה ראויה אף כל ראוי, שנראה לו כבר ונפסל משבא לעזרה, כגון הלן והיוצא והטמא ושנשחט במחשבת חוץ לזמנו וחוץ למקומו וכיוצא בהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשרון סולת.	עשירית האיפה, ארבעים ושלש ביצים וחמש ביצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשמן כתית.	לא לחובה נאמר כתית אלא להכשיר, לפי שנאמר (לעיל כז כ) כתית למאור, ומשמע למאור ולא למנחות, יכול לפסלו למנחות, תלמוד לומר כאן כתית, ולא נאמר (שמות כז כ) כתית למאור אלא למעט מנחות שאין צריך כתית, שאף הטחון בריחים כשר בהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רבע ההין.	שלשה לוגין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונסך.	לספלים, כמו ששנינו במסכת סכה (מח א) שני ספלים של כסף היו בראש המזבח, ומנקבים כמין שני חטמין דקים, נותן היין לתוכו והוא מקלח ויוצא דרך החוטם ונופל על גג המזבח, ומשם יורד לשיתין במזבח בית עולמים, ובמזבח הנחשת יורד מן המזבח לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לריח ניחח.	על המנחה נאמר, שמנחת נסכים כלה כליל, וסדר הקרבתן האיברים בתחלה ואחר כך המנחה, שנאמר (ויקרא כג לז) עולה ומנחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר אועד לכם.	כשאקבע מועד לדבר אליך שם אקבענו לבא. ויש מרבותינו למדים מכאן, שמעל מזבח הנחשת היה הקדוש ברוך הוא מדבר עם משה משהוקם המשכן, ויש אומרים מעל הכפרת, כמו שנאמר (שמות כה כב) ודברתי אתך מעל הכפורת, ואשר אועד לכם האמור כאן אינו אמור על המזבח, אלא על אהל מועד הנזכר במקרא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונועדתי שמה.	אתועד עמם בדבור, כמלך הקובע מקום מועד לדבר עם עבדיו שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקדש.	המשכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכבודי.	שתשרה שכינתי בו. ומדרש אגדה אל תקרי בכבודי, אלא [במכבדי] , במכבדים שלי, כאן רמז לו מיתת בני אהרן ביום הקמתו, וזהו שאמר משה (ויקרא י ג) הוא אשר דבר ה' לאמר בקרובי אקדש, והיכן דבר, ונקדש בכבודי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשכני בתוכם.	על מנת לשכון אני בתוכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקטר קטרת.	להעלות עליו קיטור עשן סמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את גגו.	זה היה לו גג, אבל מזבח העולה לא היה לו גג, אלא ממלאים חללו אדמה בכל חניתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צלעותיו.	כאן הוא לשון זויות, כתרגומו, לפי שנאמר על שני צדיו, על שתי זויותיו שבשני צדיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה.	מעשה הטבעות האלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפני הפרכת.	שמא תאמר משוך מכנגד הארון לצפון או לדרום, תלמוד לומר לפני הכפרת, מכון כנגד הארון מבחוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהיטיבו.	לשון נקוי הבזכין של מנורה מדשן הפתילות שנשרפו בלילה, והיה מטיבן בכל בקר ובקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנרות.	לוצי''ש בלעז [מנורות] וכן כל נרות האמורות במנורה, חוץ ממקום שנאמר שם העלאה, שהוא לשון הדלקה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובהעלות.	כשידליקם להעלות להבתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקטירנה.	בכל יום פרס מקטיר שחרית ופרס מקטיר בין הערבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעלו עליו.	על מזבח זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קטרת זרה.	שום קטורת של נדבה. כלן זרות לו חוץ מזו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועולה ומנחה.	ולא עולה ומנחה, עולה של בהמה ועוף, ומנחה היא של מין לחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפר אהרן.	מתן דמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחת בשנה.	ביום הכפורים, הוא שנאמר באחרי מות (ויקרא טז יח) ויצא אל המזבח אשר לפני ה' וכפר עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חטאת הכפורים.	הם פר ושעיר של יום הכפורים המכפרים על טומאת מקדש וקדשיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש קדשים.	המזבח מקדש לדברים הללו בלבד ולא לעבודה אחרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תשא.	לשון קבלה, כתרגומו, כשתחפוץ לקבל סכום מנינם לדעת כמה הם, אל תמנם לגלגולת, אלא יתנו כל אחד מחצית השקל ותמנה את השקלים ותדע מנינם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יהיה בהם נגף.	שהמנין שולט בו עין הרע והדבר בא עליהם, כמו שמצינו בימי דוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה יתנו.	הראה לו כמין מטבע של אש, ומשקלה מחצית השקל, ואמר לו כזה יתנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	העבר על הפקודים.	דרך המונין מעבירין את הנמנין זה אחר זה, וכן לשון (ויקרא כז לב) כל אשר יעבור תחת השבט, וכן (ירמיה לג יג) תעבורנה הצאן על ידי מונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחצית השקל בשקל הקדש.	במשקל השקל שקצבתי לך לשקול בו שקלי הקדש, כגון שקלים האמורין בפרשת ערכין ושדה אחזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עשרים גרה השקל.	עכשיו פרש לך כמה הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גרה.	לשון מעה, וכן בשמואל (שמואל א' ב לו) יבוא להשתחות לו לאגורת כסף וככר לחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבן עשרים שנה ומעלה.	למדך כאן, שאין פחות מבן עשרים יוצא לצבא ונמנה בכלל אנשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכפר על נפשתיכם.	שלא תנגפו על ידי המנין. דבר אחר לכפר על נפשותיכם, לפי שרמז להם כאן שלש תרומות, שנכתב כאן תרומת ה' שלש פעמים אחת תרומת אדנים, שמנאן כשהתחילו בנדבת המשכן ונתנו כל אחד ואחד מחצית השקל, ועלה למאת ככר, שנאמר (שמות לח כה) וכסף פקודי העדה מאת ככר, ומהם נעשו האדנים, שנאמר (שמות לח כז) ויהי מאת ככר הכסף  . והשנית אף היא על ידי מנין שמנאן, משהוקם המשכן, הוא המנין האמור בתחלת חמש הפקודים (במדבר א א) באחד לחדש השני בשנה השנית, ונתנו כל אחד מחצית השקל, והן לקנות מהן קרבנות צבור של כל שנה ושנה, והשוו בהם עניים ועשירים, ועל אותה תרומה נאמר לכפר על נפשותיכם, שהקרבנות לכפרה הם באים. והשלישית היא תרומת המשכן, כמו שנאמר (שמות לה כד) כל מרים תרומת כסף ונחשת, ולא היתה יד כלם שוה בה, אלא איש איש מה שנדבו לבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתת אתו על עבודת אהל מועד.	למדת שנצטוה למנותם בתחלת נדבת המשכן אחר מעשה העגל, מפני שנכנס בהם מגפה, כמו שנאמר (שמות לב לה) ויגוף ה' את העם. משל לצאן החביבה על בעליה, שנפל בה דבר, ומשפסק אמר לו לרועה בבקשה ממך, מנה את צאני ודע כמה נותרו בהם, להודיע שהיא חביבה עליו. ואי אפשר לומר, שהמנין הזה הוא האמור בחומש הפקודים, שהרי נאמר בו (במדבר א א) באחד לחדש השני, והמשכן הוקם באחד לחדש הראשון, שנאמר (שמות מ ב) ביום החדש הראשון באחד לחדש תקים  , ומהמנין הזה נעשו האדנים משקלים שלו, שנאמר (שמות לח כז) ויהי מאת ככר הכסף לצקת  , הא למדת שתים היו אחת בתחלת נדבתן אחר יום הכפורים בשנה ראשונה, ואחת בשנה שניה באיר משהוקם המשכן. ואם תאמר, וכי אפשר שבשניהם היו ישראל שווים שש מאות אלף ושלשת אלפים וחמש מאות וחמשים, שהרי בכסף פקודי העדה נאמר כן, ובחומש הפקודים אף בו נאמר כן (במדבר א מו) ויהיו כל הפקודים שש מאות אלף ושלשת אלפים וחמש מאות וחמשים, והלא בשתי שנים היו, ואי אפשר שלא היו בשעת מנין הראשון בני תשע עשרה שנה שלא נמנו ובשנייה נעשו בני עשרים. תשובה לדבר, אצל שנות האנשים בשנה אחת נמנו, אבל למנין יציאת מצרים היו שתי שנים, לפי של יציאת מצרים מונין מניסן, כמו ששנינו במסכת ראש השנה (ב:) , ונבנה המשכן בראשונה והוקם בשנייה שנתחדשה שנה באחד בניסן, אבל שנות האנשים מנויין למנין שנות עולם המתחילין מתשרי, נמצאו שני המנינים בשנה אחת המנין הראשון היה בתשרי לאחר יום הכפורים, שנתרצה המקום לישראל לסלוח להם, ונצטוו על המשכן, והשני באחד באיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על עבודת אהל מועד.	הן האדנים שנעשו בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כיור.	כמין דוד גדולה ולה דדים המריקים בפיהם מים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכנו.	כתרגומו ובסיסיה, מושב מתקן לכיור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לרחצה.	מוסב על הכיור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובין המזבח.	מזבח העולה שכתוב בו, שהוא לפני פתח משכן אהל מועד, והיה הכיור משוך קמעא ועומד כנגד אויר שבין המזבח והמשכן, ואינו מפסיק כלל בנתים, משום שנאמר (שמות מ כט) ואת מזבח העולה שם פתח משכן אהל מועד, כלומר מזבח לפני אהל מועד ואין כיור לפני אהל מועד, הא כיצד, משוך קמעא כלפי הדרום, כך שנויה בזבחים (נט א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את ידיהם ואת רגליהם.	בבת אחת היה מקדש ידיו ורגליו, וכך שנינו בזבחים (יט ב) כיצד קדוש ידים ורגלים, מניח ידו הימנית על גבי רגלו הימנית, וידו השמאלית על גבי רגלו השמאלית, ומקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ימותו.	הא אם לא ירחצו ימותו, שבתורה נאמרו כללות, ומכלל לאו אתה שומע הן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל המזבח.	החיצון, שאין כאן ביאת אהל מועד אלא בחצר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשמים ראש.	חשובים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקנמן בשם.	לפי שהקנמון קליפת עץ הוא, יש שהוא טוב ויש בו ריח טוב וטעם, ויש שאינו אלא כעץ, לכך הצרך לומר קנמן בשם, מן הטוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחציתו חמשים ומאתים.	מחצית הבאתו תהא חמשים ומאתים, נמצא כלו חמש מאות, כמו שיעור מר דרור, אם כן, למה נאמר בו חצאין, גזרת הכתוב היא להביאו לחצאין, להרבות בו שתי הכרעות, שאין שוקלין עין בעין, וכך שנויה בכרתות (דף ה א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקנה בשם.	קנה של בשם לפי שיש קנים שאינן של בשם, הצרך לומר בשם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמשים ומאתים.	סך משקל כלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקדה.	שם שרש עשב, ובלשון חכמים קציעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הין.	שנים עשר לוגין, ונחלקו בו חכמי ישראל רבי מאיר אומר בו שלקו את העקרין. אמר לו רבי יהודה והלא לסוך את העקרין אינו ספק, אלא שראום במים, שלא יבלעו את השמן, ואחר כך הציף עליהם השמן עד שקלט הריח וקפחו לשמן מעל העקרין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רקח מרקחת.	רקח שם דבר הוא, והטעם מוכיח שהוא למעלה, והרי הוא כמו רקח, רגע, ואינו כמו (ישעיה נא טו) רגע הים, וכמו (ישעיה ו מב ה) רקע הארץ, שהטעם למטה, וכל דבר המעורב בחברו, עד שזה קופח מזה או ריח או טעם קרוי מרקחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעשה רוקח.	שם האמן בדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשחת בו.	כל המשיחות כמין כי יונית, חוץ משל מלכים שהן כמין נזר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקדשת אתם.	משיחה זו מקדשתם להיות קדש קדשים, ומה היא קדשתם, כל הנגע  , כל הראוי לכלי שרת משנכנס לתוכו קדוש קדשת הגוף לפסל ביוצא ובלינה ובטבול יום, ואינו נפדה לצאת לחלין, אבל דבר שאינו ראוי להם אין מקדשין. ושנויה היא משנה שלמה אצל מזבח, מתוך שנאמר (שמות כט לז) כל הנגע במזבח יקדש, שומע אני בין ראוי בין שאינו ראוי, תלמוד לומר כבשים, מה כבשים ראוים אף כל ראוי. כל משיחת משכן וכהנים ומלכים מתורגם לשון רבוי, לפי שאין צורך משיחתן אלא לגדלה, כי כן יסד המלך, שזה חנוך גדלתן, ושאר משיחות כגון (שמות כט ב) רקיקין משוחין, (עמוס ו ו) וראשית שמנים ימשחו, לשון ארמית בהן כלשון עברית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה.	בגימטריה תריסר לוגין הוו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ייסך.	בשני יודי''ן, לשון לא יפעל, כמו (דברים ה טו) למען ייטב לך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על בשר אדם לא ייסך.	מן השמן הזה עצמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובמתכנתו לא תעשו כמהו.	בסכום סמניו לא תעשו אחר כמוהו במשקל סמנין הללו לפי מדת הין שמן, אבל אם פחת או רבה סממנין לפי מדת הין שמן מתר, ואף העשוי במתכנתו של זה, אין הסך ממנו חיב אלא הרוקחו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובמתכנתו.	לשון חשבון, כמו (שמות ה ח) מתכנת הלבנים, וכן במתכנתה של קטורת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשר יתן ממנו.	מאותו של משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על זר.	שאינו צורך כהנה ומלכות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נטף.	הוא צרי, ועל שאינו אלא שרף הנוטף מעצי הקטף קרוי נטף ובלעז גומ''א , והצרי קורין לו תירייק''א :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושחלת.	שרש בשם חלק ומצהיר כצפורן, ובלשון המשנה קרוי צפורן, וזהו שתרגם אנקלוס וטופרא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחלבנה.	בשם שריחו רע וקורין לו גלבנא, ומנאה הכתוב בין סמני הקטורת, ללמדנו, שלא יקל בעינינו לצרף עמנו באגדת תעניותינו ותפלותינו את פושעי ישראל שיהיו נמנין עמנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סמים.	אחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולבנה זכה.	מכאן למדו רבותינו אחד עשר סמנין נאמרו לו למשה בסיני מעוט סמים שנים, נטף ושחלת וחלבנה שלשה, הרי חמשה, סמים, לרבות עוד כמו אלו, הרי עשרה, ולבונה הרי אחד עשר ואלו הן הצרי והצפורן, החלבנה והלבונה, מור וקציעה, שבולת נרד וכרכם, הרי שמונה, שהשבולת ונרד אחד, שהנרד דומה לשבולת, הקושט והקלופה והקנמון הרי אחד עשר. בורית כרשינה אינו נקטר אלא בו שפין את הצפורן ללבנה שתהא נאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בד בבד יהיה.	אלו הארבעה הנזכרים כאן יהיו שווין משקל במשקל, כמשקלו של זה כך משקלו של זה, וכן שנינו (כריתות ו א) הצרי והצפורן, החלבנה והלבונה משקל שבעים שבעים מנה. ולשון בד נראה בעיני שהוא לשון יחיד, אחד באחד, יהיה זה כמו זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממלח.	כתרגומו מעורב, שיערב שחיקתן יפה יפה זה עם זה. ואומר אני שדומה לו (יונה א ה) ויראו המלחים, (יחזקאל כז כז) מלחיך וחבליך, על שם שמהפכין את המים במשוטות, כשמנהיגים את הספינה, כאדם המהפך בכף ביצים טרפות לערבן עם המים, וכל דבר שהאדם רוצה לערב יפה יפה, מהפכו באצבע או בבזך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממלח טהור קדש.	ממלח יהיה וטהור יהיה וקדש יהיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתה ממנה  .	היא קטרת שבכל יום ויום שעל מזבח הפנימי, שהוא באהל מועד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר אועד לך שמה.	כל מועדי דבור שאקבע לך, אני קובעם לאותו מקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במתכנתה.	במנין סממניה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש תהיה לך לה'.	שלא תעשנה אלא לשמי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להריח בה.	אבל עושה אתה במתכנתה משלך כדי למסרה לצבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קראתי בשם.	לעשות מלאכתי, את בצלאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחכמה.	מה שאדם שומע מאחרים ולמד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובתבונה.	מבין דבר מלבו, מתוך דברים שלמד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובדעת.	רוח הקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחשב מחשבת.	אריגת מעשה חשב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובחרשת.	לשון אמנות, כמו (ישעיה מ כ) חרש חכם, ואונקלוס פרש ושנה בפירושן, שחרש אבנים קרוי אמן, וחרש עץ קרוי נגר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למלאת.	להושיבה במשבצת שלה במלואה, לעשות המשבצת למדת מושב האבן ועביה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובלב כל חכם לב  .	ועוד שאר חכמי לב יש בכם, וכל אשר נתתי בו חכמה ועשו את כל אשר צויתיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת הארן לעדת.	לצורך לוחות העדות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הטהרה.	על שם זהב טהור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת בגדי השרד.	אומר אני לפי פשוטו של מקרא אי אפשר לומר שבבגדי כהנה מדבר, לפי שנאמר אצלם ואת בגדי הקדש לאהרן הכהן ואת בגדי בניו לכהן, אלא אלו בגדי השרד, הם בגדי התכלת והארגמן ותולעת שני, האמורין בפרשת מסעות (במדבר ד יב) ונתנו עליו בגד תכלת, (שם יג) ופרשו עליו בגד ארגמן, (שם ח) ופרשו עליהם בגד תולעת שני. ונראין דברי, שנאמר (שמות לט א) ומן התכלת והארגמן ותולעת השני עשו בגדי שרד לשרת בקדש, ולא הזכר שש עמהם, ואם בבגדי כהנה מדבר, לא מצינו באחד מהם ארגמן או תולעת שני בלא שש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בגדי השרד.	יש מפרשים לשון עבודה ושרות, כתרגומו לבושי שמושא, ואין לו דמיון במקרא. ואני אומר, שהוא לשון ארמי, כתרגום של קלעים, ותרגום של מכבר, שהיו ארוגים במחט עשוים נקבים נקבים לצידי''ץ בלעז [רשת] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת קטרת הסמים לקדש.	לצרך הקטרת ההיכל שהוא קדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתה דבר אל בני ישראל.	ואתה, אף על פי שהפקדתיך לצוותם על מלאכת המשכן, אל יקל בעיניך לדחות את השבת מפני אותה מלאכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך את שבתתי תשמרו.	אף על פי שתהיו רדופין וזריזין בזריזות מלאכה שבת אל תדחה מפניה. כל אכין ורקין מיעוטין, למעט שבת ממלאכת המשכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אות הוא ביני וביניכם.	אות גדולה היא בינינו שבחרתי בכם, בהנחילי לכם את יום מנוחתי למנוחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לדעת.	האמות [בה] כי אני ה' מקדשכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונכרתה.	בלא התראה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחלליה.	הנוהג בה חול בקדשתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבת שבתון.	מנוחת מרגוע ולא מנוחת עראי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש לה'.	שמירת קדשתה לשמי ובמצותי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינפש.	כתרגומו ונח, וכל לשון נופש והוא לשון נפש, שמשיב נפשו ונשימתו בהרגיעו מטורח המלאכה. ומי שכתוב בו (ישעיה מ כח) לא ייעף ולא ייגע, וכל פעלו במאמר, הכתיב מנוחה לעצמו, לשבר האזן מה שהיא יכולה לשמוע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויתן אל משה  .	אין מקדם ומאחר בתורה. מעשה העגל קודם לצווי מלאכת המשכן ימים רבים היה, שהרי בשבעה עשר בתמוז נשתברו הלוחות, וביום הכפורים נתרצה הקדוש ברוך הוא לישראל, ולמחרת התחילו בנדבת המשכן והוקם באחד בניסן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ככלתו.	ככלתו כתיב חסר, שנמסרה לו תורה במתנה ככלה לחתן, שלא היה יכול ללמוד כלה בזמן מועט כזה. דבר אחר מה כלה מתקשטת בעשרים וארבעה קשוטין, הן האמורים בספר ישעיה (ישעיה ג יח. כד) אף תלמיד חכם צריך להיות בקי בעשרים וארבעה ספרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לדבר אתו.	החקים והמשפטים שבואלה המשפטים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחת.	לחת כתיב שהיו שתיהם שוות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי בשש משה.	כתרגומו, לשון אחור, וכן בשש רכבו, (שופטים ה כח) , ויחילו עד בוש (שם ג כה) כי כשעלה משה להר אמר להם לסוף ארבעים יום אני בא בתוך שש שעות. כסבורים הם, שאותו יום שעלה מן המנין הוא, והוא אמר להם שלמים, ארבעים יום ולילו עמו, ויום עליתו אין לילו עמו, שהרי בשבעה בסיון עלה, נמצא יום ארבעים בשבעה עשר בתמוז. בששה עשר בא השטן וערבב את העולם והראה דמות חשך ואפלה וערבוביא לומר ודאי מת משה, לכך בא ערבוביא לעולם. אמר להם מת משה, שכבר באו שש שעות ולא בא וכו' , כדאיתא במסכת שבת (דף פט) . ואי אפשר לומר שלא טעו אלא ביום המענן בין קודם חצות בין לאחר חצות, שהרי לא ירד משה עד יום המחרת, שנאמר וישכימו ממחרת ויעלו עולות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ילכו לפנינו.	אלהות הרבה אוו להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי זה משה האיש.	כמין דמות משה הראה להם השטן, שנושאים אותו באויר רקיע השמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר העלנו מארץ מצרים.	והיה מורה לנו דרך, אשר נעלה בה, עתה צריכין אנו לאלהות, אשר ילכו לפנינו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באזני נשיכם.	אמר אהרן בלבו הנשים והילדים חסים על תכשיטיהן, שמא יתעכב הדבר, ובתוך כך יבא משה, והם לא המתינו ופרקו מעל עצמן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרקו.	לשון צווי, מגזרת פרק ליחיד, כמו ברכו, מגזרת ברך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויתפרקו.	לשון פריקת משא, כשנטלום מאזניהם נמצאו הם מפורקים מנזמיהם, דישקריי''ר בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את נזמי.	כמו מנזמי, כמו (שמות ט כט) כצאתי את העיר, מן העיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצר אותו בחרט.	יש לתרגמו בשני פנים האחד, ויצר לשון קשירה, בחרט לשון סודר, כמו (ישעיה ג כא) והמטפחות והחריטים, (מלכים ב ה כג) ויצר ככרים כסף בשני חריטים. והשני, ויצר לשון צורה, בחרט כלי אמנות הצורפין, שחורצין וחורטין בו צורות בזהב כעט סופר החורט אותיות בלוחות ופנקסין, כמו (ישעיה ח א) וכתב עליו בחרט אנוש. וזהו שתרגם אנקלוס וצר יתיה בזיפא, לשון זיוף הוא כלי אמנות שחורצין בו בזהב אותיות ושקדים, שקורין בלעז ניאי''ל ומזיפין על ידו חותמת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עגל מסכה.	כיון שהשליכו לכור, באו מכשפי ערב רב שעלו עמהם ממצרים ועשאוהו בכשפים ויש אומרים מיכה היה שם שיצא מתוך דמוסי בנין שנתמעך בו במצרים, והיה בידו שם, וטס שכתב בו משה עלה שור, עלה שור, להעלות ארונו של יוסף מתוך נילוס, והשליכו לתוך הכור ויצא העגל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מסכה.	לשון מתכת. דבר אחר מאה עשרים וחמשה קנטרין זהב היה בו, כגימטריא של מסכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלה אלהיך.	ולא נאמר אלה אלהינו, מכאן שערב רב שעלו ממצרים, הם שנקהלו על אהרן, והם שעשאוהו, ואחר כך הטעו את ישראל אחריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירא אהרן.	שהיה בו רוח חיים, שנאמר (תהלים קו כ) בתבנית שור אוכל עשב, וראה שהצליח מעשה שטן, ולא היה לו פה לדחותם לגמרי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבן מזבח.	לדחותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר חג לה' מחר.	ולא היום, שמא יבא משה קודם שיעבדוהו, זהו פשוטו. ומדרשו בויקרא רבה (י, ג) דברים הרבה ראה אהרן, ראה חור בן אחותו, שהיה מוכיחם והרגוהו, וזהו ויבן מזבח לפניו. ויבן מזבוח לפניו. ועוד ראה ואמר מוטב שיתלה בי הסרחון ולא בהם, ועוד ראה ואמר אם הם בונים אותו המזבח, זה מביא צרור וזה מביא אבן, ונמצאת מלאכתן נעשית בבת אחת, מתוך שאני בונה אותו ומתעצל במלאכתי, בין כך ובין כך משה בא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חג לה'.	בלבו היה לשמים, בטוח היה שיבא משה, ויעבדו את המקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישכימו.	השטן זרזם כדי שיחטאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לצחק.	יש במשמע הזה גלוי עריות, כמו שנאמר (בראשית לט יז) לצחק בי, ושפיכות דמים, כמו שנאמר (שמואל ב' ב יד) יקומו נא הנערים וישחקו לפנינו, אף כאן נהרג חור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר.	לשון קושי הוא, כמו (בראשית מב ז) וידבר אתם קשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שחת עמך.	שחת העם לא נאמר אלא עמך, ערב רב שקבלת מעצמך וגירתם ולא נמלכת בי, ואמרת טוב שידבקו גרים בשכינה, הם שחתו והשחיתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קשה ערף.	מחזרין קשי ערפם לנגד מוכיחיהם, וממאנים לשמוע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הניחה לי.	עדין לא שמענו, שהתפלל משה עליהם, והוא אומר הניחה לי, אלא כאן פתח לו פתח והודיעו, שהדבר תלוי בו, שאם יתפלל עליהם לא יכלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה ה' יחרה אפך.	כלום מתקנא אלא חכם בחכם, גבור בגבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנחם.	התעשת מחשבה אחרת להטיב להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הרעה.	אשר חשבת להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זכר לאברהם.	אם עברו על עשרת הדברות, אברהם אביהם נתנסה בעשרה נסיונות ועדין לא קבל שכרו, תנהו לו, ויצאו עשרה בעשרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאברהם ליצחק ולישראל.	אם לשרפה הם, זכור לאברהם שמסר עצמו לשרף עליך באור כשדים. אם להריגה, זכור ליצחק שפשט צוארו לעקידה. אם לגלות, זכור ליעקב שגלה לחרן, ואם אינן נצולין בזכותן, מה אתה אומר לי (פסוק י) ואעשה אותך לגוי גדול, ואם כסא של שלש רגלים אינו עומד לפניך בשעת כעסך, קל וחמר לכסא של רגל אחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר נשבעת להם בך.	לא נשבעת להם בדבר שהוא כלה, לא בשמים ולא בארץ לא בהרים ולא בגבעות, אלא בך, שאתה קים ושבועתך קימת לעולם, שנאמר (ברא' כב טז) בי נשבעתי נאם ה', וליצחק נאמר (שם כו ג) והקימותי את השבועה אשר נשבעתי לאברהם אביך, וליעקב נאמר (שם לה יא) אני אל שדי פרה ורבה, נשבע לו באל שדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משני עבריהם.	היו האותיות נקראות, ומעשה נסים היה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעשה אלהים המה.	כמשמעו הוא בכבודו עשאן. דבר אחר כאדם האומר לחברו כל עסקיו של פלוני במלאכת פלונית, כך כל שעשועיו של הקדוש ברוך הוא בתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חרות.	לשון חרת וחרט אחד הוא, שניהם לשון חקוק אנטייליי''ר בלעז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ברעה.	בהריעו, שהיו מריעים ושמחים וצוחקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אין קול ענות גבורה.	אין הקול הזה נראה קול ענית גבורים הצועקים נצחון ולא קול חלשים שצועקים וי או ניסה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קול ענות.	קול חרופין וגדופין המענין את נפש שומען כשנאמרין לו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישלך מידיו  .	אמר מה פסח שהיא אחת מן המצות, אמרה תורה (שמות יב מג) כל בן נכר לא יאכל בו, התורה כלה כאן, וכל ישראל משמדים ואתננה להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחת ההר.	לרגלי ההר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויזר.	לשון נפוץ, וכן (איוב יח טו) יזרה על נוהו גפרית, וכן (משלי א יז) כי חנם מזורה הרשת, שזורין בה דגן וקטניות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישק את בני ישראל.	נתכון לבדקן כסוטות. שלש מיתות נדונו שם אם יש עדים והתראה בסייף, כמשפט אנשי עיר הנדחת שהן מרבים, עדים בלא התראה במגפה, שנאמר (פסוק לה) ויגף ה' את העם, לא עדים ולא התראה בהדרוקן, שבדקום המים וצבו בטניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה עשה לך העם הזה.	כמה יסורים (סבלת) שיסרוך [סבלת] , עד שלא תביא עליהם חטא זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי ברע הוא.	בדרך רע הם הולכין תמיד ובנסיונות לפני המקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואמר להם.	אמרתי להם דבר אחד למי זהב לבד, והם מהרו והתפרקו ויתנו לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשלכהו באש.	ולא ידעתי שיצא העגל הזה ויצא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרוע.	מגלה. נתגלה שמצו וקלונו, כמו (במדבר ה יח) ופרע את ראש האשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשמצה בקמיהם.	להיות להם הדבר הזה לגנות בפי כל הקמים עליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי לה' אלי.	יבא אלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל בני לוי.	מכאן שכל השבט כשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כה אמר  .	והיכן אמר, (שמות כב יט) זובח לאלהים יחרם, כך שנויה במכילתא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחיו.	מאמו והוא מישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלאו ידכם.	אתם ההורגים אותם, בדבר זה תתחנכו להיות כהנים למקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי איש.	מכם ימלא ידו בבנו ובאחיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אכפרה בעד חטאתכם.	אשים כפר וקנוח וסתימה לנגד חטאתכם, להבדיל ביניכם ובין החטא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלהי זהב.	אתה הוא שגרמת להם, שהשפעת להם זהב וכל חפצם, מה יעשו שלא יחטאו. משל למלך שהיה מאכיל ומשקה את בנו ומקשטו ותולה לו כיס בצוארו ומעמידו בפתח בית זונות, מה יעשה הבן שלא יחטא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועתה אם תשא חטאתם.	הרי טוב, איני אומר לך מחני. ואם אין, מחני, וזה מקרא קצר, וכן הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מספרך.	מכל התורה כלה, שלא יאמרו עלי, שלא הייתי כדאי לבקש עליהם רחמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל אשר דברתי לך.	יש כאן לך אצל דבור במקום אליך, וכן (מל''א ב יט) לדבר לו על אדוניהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנה מלאכי.	ולא אני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביום פקדי  .	עתה שמעתי אליך מלכלותם יחד, ותמיד תמיד כשאפקוד עליהם עונותיהם ופקדתי עליהם מעט מן העון הזה עם שאר העונות, ואין פרענות באה על ישראל שאין בה קצת מפרעון עון העגל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויגף ה' את העם.	מיתה בידי שמים, לעדים בלא התראה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לך עלה מזה.	ארץ ישראל גבוהה מכל הארצות, לכך נאמר עלה, דבר אחר כלפי שאמר לו בשעת הכעס (שמות לב ז) לך רד, אמר לו בשעת רצון לך עלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתה והעם.	כאן לא נאמר ועמך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגרשתי את הכנעני  .	שש אמות הן, והגרגשי עמד ופנה מפניהם מאליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל ארץ זבת חלב ודבש.	אני אומר לך להעלותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לא אעלה בקרבך.	לכך אני אומר לך ושלחתי לפניך מלאך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי עם קשה ערף אתה.	וכששכינתי בקרבכם ואתם ממרים בי מרבה אני עליכם זעם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אכלך.	לשון כליון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הדבר הרע.	שאין השכינה שורה ומהלכת עמם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איש עדיו.	כתרים שנתנו להם בחורב, כשאמרו נעשה ונשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רגע אחד אעלה בקרבך וכליתיך.	אם אעלה בקרבך, ואתם ממרים בי בקשיות ערפכם, אזעום עליכם רגע אחד, שהוא שיעור זעמו, שנאמר (ישעיה כו כ) חבי כמעט רגע עד יעבר זעם, ואכלה אתכם, לפיכך טוב לכם שאשלח מלאך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואדעה מה אעשה לך.	בפקדת שאר העון. אני יודע מה שבלבי לעשות לך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עדים מהר חורב.	את העדי שהיה בידם מהר חורב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומשה.	מאותו עון והלאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקח את האהל.	לשון הוה הוא, לוקח אהלו ונוטהו מחוץ למחנה, אמר מנדה לרב, מנדה לתלמיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הרחק.	אלפים אמה, כענין שנאמר (יהושע ג ד) אך רחוק יהיה ביניכם וביניו כאלפים אמה במדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקרא לו.	והיה קורא לו אהל מועד, הוא בית ועד למבקשי תורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל מבקש ה'.	מכאן למבקש פני זקן כמקבל פני השכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יצא אל אהל מועד.	כמו יוצא. דבר אחר והיה כל מבקש ה' אפלו מלאכי השרת כשהיו שואלים מקום שכינה, חבריהם אומרים להם הרי היא באהלו של משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כצאת משה מן המחנה.	ללכת אל האהל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקומו כל העם.	עומדים מפניו ואין יושבין עד שנתכסה מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והביטו אחרי משה.	לשבח, אשרי ילוד אשה שכך מבטח, שהשכינה תכנס אחריו לפתח אהלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ודבר עם משה.	כמו ומדבר עם משה. תרגומו ומתמלל עם משה שהוא כבוד שכינה, כמו (במדבר ז פט) וישמע את הקול מדבר אליו. ואינו קורא מדבר אליו. כשהוא קורא מדבר פתרונו הקול מדבר בינו לבין עצמו, וההדיוט שומע מאליו, וכשהוא קורא מדבר משמע שהמלך מדבר עם ההדיוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשתחוו.	לשכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ודבר ה' אל משה פנים אל פנים.	ומתמלל עם משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושב אל המחנה.	לאחר שנדבר עמו, היה משה שב אל המחנה ומלמד לזקנים מה שלמד. והדבר הזה נהג משה מיום הכפורים עד שהוקם המשכן ולא יותר, שהרי בשבעה עשר בתמוז נשתברו הלוחות, ובשמונה עשר שרף את העגל ודן את החוטאים, ובתשעה עשר עלה, שנאמר (שמות לב ל) ויהי ממחרת ויאמר משה אל העם  , עשה שם ארבעים יום ובקש רחמים, שנאמר (דב' ט יח) ואתנפל לפני ה'  , ובראש חדש אלול נאמר לו (שמות לד ב) ועלית בבקר אל הר סיני, לקבל לוחות האחרונות, ועשה שם ארבעים יום, שנאמר בהם (דברים י י) ואנכי עמדתי בהר כימים הראשונים  , מה הראשונים ברצון אף האחרונים ברצון, אמור מעתה אמצעיים היו בכעס. בעשרה בתשרי נתרצה הקדוש ברוך הוא לישראל בשמחה ובלב שלם, ואמר לו למשה סלחתי כדברך, ומסר לו לוחות אחרונות. וירד והתחיל לצוותם על מלאכת המשכן ועשאוהו עד אחד בניסן, ומשהוקם לא נדבר עמו עוד אלא מאהל מועד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראה אתה אומר אלי.	ראה, תן עיניך ולבך על דבריך. אתה אומר אלי  ואתה לא הודעתני  , ואשר אמרת לי (שמות כג כ) הנה אנכי שולח מלאך, אין זו הודעה, שאין אני חפץ בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתה אמרת ידעתיך בשם.	הכרתיך משאר בני אדם בשם חשיבות, שהרי אמרת לי (שמות יט ט) הנה אנכי בא אליך בעב הענן  וגם בך יאמינו לעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואדעך למען אמצא חן בעיניך.	ואדע בזו מדת תגמולך מה היא מציאת חן שמצאתי בעיניך, ופתרון למען אמצא חן, למען אכיר כמה שכר מציאת החן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וראה כי עמך הגוי הזה.	שלא תאמר ואעשה אותך לגוי גדול, ואת אלה תעזוב, ראה כי עמך הם מקדם, ואם בהם תמאס, איני סומך על היוצאים מחלצי שיתקימו, ואת תשלום השכר שלי בעם הזה תודיעני, ורבותינו דרשוהו במסכת ברכות (דף ז א) ואני לישב המקראות על אפניהם ועל סדרם באתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר פני ילכו.	כתרגומו, לא אשלח עוד מלאך, אני בעצמי אלך, כמו (שמו''ב יז יא) ופניך הולכים בקרב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר אליו.	בזו אני חפץ, כי על ידי מלאך אל תעלנו מזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובמה יודע אפוא.	יודע מציאות החן, הלא בלכתך עמנו. ועוד דבר אחר אני שואל ממך שלא תשרה שכינתך [עוד] על אמות העולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונפלינו אני ועמך.	ונהיה מבדלים בדבר הזה מכל העם, כמו (שמות ט ד) והפלה ה' בין מקנה ישראל  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גם את הדבר הזה.	שלא תשרה שכינתי עוד על אמות העולם, אעשה, ואין דבריו של בלעם על ידי שרית שכינה, אלא נופל וגלוי עינים, כגון (איוב ד יב) ואלי דבר יגנב, שומעין על ידי שליח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר הראני נא את כבודך.	ראה משה שהיה עת רצון ודבריו מקבלים, והוסיף לשאול להראותו מראית כבודו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר אני אעביר  .	הגיעה שעה, שתראה בכבודי מה שארשה אותך לראות, לפי שאני רוצה וצריך ללמדך סדר תפלה, שכשנצרכת לבקש רחמים על ישראל, הזכרת לי זכות אבות, כסבור אתה, שאם תמה זכות אבות אין עוד תקוה, אני אעביר כל מדת טובי לפניך על הצור, ואתה צפון במערה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקראתי בשם ה' לפניך.	ללמדך סדר בקשת רחמים אף אם תכלה זכות אבות, וכסדר זה שאתה רואה אותי מעטף וקורא שלש עשרה מדות הוי מלמד את ישראל לעשות כן, ועל ידי שיזכירו לפני רחום וחנון יהיו נענין כי רחמי לא כלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחנתי את אשר אחן.	אותן פעמים שארצה לחון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחמתי.	עת שאחפוץ לרחם. עד כאן לא הבטיחו אלא עתים אענה עתים לא אענה, אבל בשעת מעשה אמר לו (שמות לד י) הנה אנכי כורת ברית, הבטיחו שאינן חוזרות ריקם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר לא תוכל  .	אף כשאעביר כל טובי על פניך איני נותן לך רשות לראות את פני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנה מקום אתי.	בהר אשר אני מדבר עמך תמיד, יש מקום מוכן לי לצרכך שאטמינך שם שלא תזוק, ומשם תראה מה שתראה, זהו פשוטו. ומדרשו על מקום שהשכינה שם מדבר ואומר המקום אתי, ואינו אומר אני במקום, שהקדוש ברוך הוא מקומו של עולם ואין עולמו מקומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעבר כבדי.	כשאעבור לפניך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בנקרת הצור.	כמו (במדבר טז יד) העיני האנשים ההם תנקר, (משלי ל יז) יקרוה עורבי נחל, (מלכים ב' יט כד) אני קרתי ושתיתי מים, גזרה אחת להם, נקרת הצור כרית הצור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושכתי כפי.	מכאן שנתנה רשות למחבלים לחבל, ותרגומו ואגין במימרי, כנוי הוא לדרך כבוד של מעלה, שאינו צריך לסוכך עליו בכף ממש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והסרותי את כפי.	ואעדי ית דברת יקרי, כשאסלק הנהגת כבודי מנגד פניך ללכת משם ולהלן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וראית את אחרי.	הראהו קשר של תפלין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פסל לך.	הראהו מחצב סנפירינון מתוך אהלו, ואמר לו הפסולת יהיה שלך, ומשם נתעשר משה הרבה: פסל לך. אתה שברת הראשונות, אתה פסל לך אחרות. משל למלך שהלך למדינת הים והניח ארוסתו עם השפחות, מתוך קלקול השפחות יצא עליה שם רע, עמד שושבינה וקרע כתבתה, אמר אם יאמר המלך להרגה אומר לו עדיין אינה אשתך. בדק המלך ומצא, שלא היה הקלקול אלא מן השפחות, נתרצה לה. אמר לו שושבינה כתוב לה כתבה אחרת, שנקרעה הראשונה. אמר לו המלך אתה קרעת אותה, אתה קנה לך ניר אחר, ואני אכתוב לה בכתב ידי, כן המלך זה הקדוש ברוך הוא, השפחות אלו ערב רב, והשושבין זה משה, ארוסתו של הקדוש ברוך הוא אלו ישראל, לכך נאמר פסל לך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש לא יעלה עמך.	הראשונות על ידי שהיו בתשואות וקולות וקהלה, שלטה בהן עין רעה, אין לך מדה יפה מן הצניעות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקרא בשם ה'.	מתרגמינן וקרא בשמא דה':	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ה' ה'.	מדת הרחמים היא, אחת קדם שיחטא, ואחת אחר שיחטא וישוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל.	אף זו מדת רחמים, וכן הוא אומר (תהלים כב ב) אלי אלי למה עזבתני, ואין לומר למדת הדין למה עזבתני כך מצאתי במכילתא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ארך אפים.	מאריך אפו ואינו ממהר לפרע, שמא יעשה תשובה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורב חסד.	לצריכים חסד, שאין להם זכיות כל כך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואמת.	לשלם שכר טוב לעושי רצונו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נצר חסד.	שהאדם עושה לפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאלפים.	לשני אלפים דורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עון ופשע.	עונות אלו הזדונות. פשעים אלו המרדים, שאדם עושה להכעיס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקה לא ינקה.	לפי פשוטו משמע, שאינו מותר על העון לגמרי, אלא נפרע ממנו מעט מעט. ורבותינו דרשו מנקה הוא לשבים ולא ינקה לשאינן שבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פקד עון אבות על בנים.	כשאוחזים מעשה אבותיהם בידיהם, שכבר פרש במקרא אחר (שמות כ ד) לשונאי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועל רבעים.	דור רביעי, נמצאת מדה טובה מרבה על מדת פרענות אחת לחמש מאות, שבמדה טובה הוא אומר נוצר חסד לאלפים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימהר משה.	כשראה משה שכינה עוברת ושמע קול הקריאה, מיד וישתחו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ילך נא ה' בקרבנו.	כמו שהבטחת, מאחר שאתה נושא עון, ואם עם קשה ערף הוא וימרו בך, ואמרת על זאת פן אכלך בדרך, אתה תסלח לעונינו. ויש כי במקום אם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונחלתנו.	ותתננו לך לנחלה מיחדת, זו היא בקשת ונפלינו אני ועמך, שלא תשרה שכינתך על האמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כרת ברית.	על זאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אעשה נפלאות.	לשון ונפלינו שתהיו מבדלים בזו מכל האמות, שלא תשרה שכינתי עליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את האמרי  .	שש אמות יש כאן, כי הגרגשי עמד ופנה מפניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשריו.	הוא אילן שעובדים אותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קנא שמו.	מקנא להפרע ואינו מותר, וזהו כל לשון קנאה, אוחז בנצחונו ופורע מעוזביו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלת מזבחו.	כסבור אתה שאין עונש באכילתו, ואני מעלה עליך כמודה בעבודתם, שמתוך כך אתה בא ולוקח מבנותיו לבניך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל פטר רחם לי.	באדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל מקנך תזכר  .	וכל מקנך אשר תזכר בפטר שור ושה, אשר יפטור זכר את רחמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פטר.	לשון פתיחה, וכן (משלי יז יד) פוטר מים ראשית מדון. תי''ו של תזכר לשון נקבה היא, מוסב על היולדת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופטר חמור.	ולא שאר בהמה טמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל בכור בניך תפדה.	חמשה סלעים פדיונו קצוב, שנאמר (במדבר יח טז) ופדויו מבן חדש תפדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחריש ובקציר תשבת.	למה נזכר חריש וקציר, יש מרבותינו אומרים על חריש של ערב שביעית הנכנס לשביעית, וקציר של שביעית היוצא למוצאי שביעית, ללמדך שמוסיפין מחול על הקדש. וכך משמעו, ששת ימים תעבד וביום השביעי תשבת ועבודת ששת הימים שהתרתי לך יש שנה שהחריש והקציר אסור, ואין צריך לומר חריש וקציר של שביעית, שהרי כבר נאמר (ויקרא כה ד) שדך לא תזרע  ויש מהם אומרים, שאינו מדבר אלא בשבת, וחריש וקציר שהזכר בו, לומר לך מה חריש רשות אף קציר רשות, יצא קציר העמר, שהוא מצוה ודוחה את השבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכורי קציר חטים.	שאתה מביא בו שתי הלחם מן החטים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכורי.	שהיא מנחה ראשונה הבאה מן החדש של חטים למקדש, כי מנחת העמר הבאה בפסח מן השעורים היא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תקופת השנה.	שהיא בחזרת השנה, בתחלת השנה הבאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תקופת.	לשון מסבה והקפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אוריש.	כתרגומו אתרך, וכן (דברים ב לא) החל רש, וכן (במדבר כא לב) ויורש את האמורי, לשון גרושין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והרחבתי את גבלך.	ואתה רחוק מבית הבחירה ואינך יכול לראות לפני תמיד, לכך אני קובע לך שלש רגלים הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תשחט  .	לא תשחט את הפסח ועדין חמץ קים, אזהרה לשוחט או לזורק או לאחד מבני החבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זבח חג הפסח.	אימוריו, ומכאן אתה למד לכל הקטר חלבים ואברים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גדי.	כל ולד רך במשמע ואף עגל וכבש. ממה שהצרך לפרש בכמה מקומות (בראשית לח יז) גדי עזים, למדת שגדי סתם כל יונקים במשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחלב אמו.	פרט לעוף שאין לו חלב אם, שאין אסורו מן התורה אלא מדברי סופרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הדברים האלה.	ולא אתה רשאי לכתוב תורה שבעל פה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי ברדת משה.	כשהביא לוחות אחרונות ביום הכפורים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי קרן.	לשון קרנים, שהאור מבהיק ובולט כמין קרן. ומהיכן זכה משה לקרני ההוד, רבותינו אמרו מן המערה, שנתן הקדוש ברוך הוא ידו על פניו, שנאמר (שמות לג כב) ושכתי כפי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וייראו מגשת אליו.	בא וראה, כמה גדולה כחה של עברה, שעד שלא פשטו ידיהם בעברה, מהו אומר (שמות כד יז) ומראה כבוד ה' כאש אוכלת בראש ההר לעיני בני ישראל, ולא יראים ולא מזדעזעים, ומשעשו את העגל, אף מקרני הודו של משה היו מרתיעים ומזדעזעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנשאים בעדה.	כמו נשיאי העדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר משה אליהם.	שליחותו של מקום, ולשון הוה הוא כל הענין הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואחרי כן נגשו.	אחר שלמד לזקנים, חזר ומלמד הפרשה או ההלכה לישראל. תנו רבנן כיצד סדר המשנה, משה היה לומד מפי הגבורה, נכנס אהרן, שנה לו משה פרקו, נסתלק אהרן וישב לו לשמאל משה, נכנסו בניו, שנה להם משה פרקם, נסתלקו הם, ישב אלעזר לימין משה ואיתמר לשמאל אהרן, נכנסו זקנים, שנה להם משה פרקם, נסתלקו זקנים ישבו לצדדין, נכנסו כל העם שנה להם משה פרקם, נמצא ביד כל העם אחד, ביד הזקנים שנים, ביד בני אהרן שלשה, ביד אהרן ארבעה וכו' כדאיתא בעירובין (נד ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויתן על פניו מסוה.	כתרגומו בית אפי, לשון ארמי הוא בתלמוד סוי לבא ועוד בכתבות (ס א) הוה קא מסוה לאפה, לשון הבטה, היה מסתכל בה, אף כאן מסוה בגד הנתן כנגד הפרצוף ובית העינים, ולכבוד קרני ההוד שלא יזונו הכל מהם היה נותן המסוה כנגדן ונוטלו בשעה שהיה מדבר עם ישראל, ובשעה שהמקום נדבר עמו עד צאתו, ובצאתו יצא בלא מסוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ודבר אל בני ישראל.	וראו קרני ההוד בפניו. וכשהוא מסתלק מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשיב משה את המסוה על פניו עד באו לדבר אתו.	וכשבא לדבר אתו נוטלו מעל פניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקהל משה.	למחרת יום הכפורים כשירד מן ההר, והוא לשון הפעיל, שאינו אוסף אנשים בידים, אלא הן נאספים על פי דבורו, ותרגומו ואכנש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ששת ימים.	הקדים להם אזהרת שבת לצווי מלאכת המשכן, לומר שאינה דוחה את השבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תבערו אש.	יש מרבותינו אומרים הבערה ללאו יצאת, ויש אומרים לחלק יצאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה הדבר אשר צוה ה'.	לי לאמר לכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נדיב לבו.	על שם שלבו נדבו קרוי נדיב לב. כבר פרשתי נדבת המשכן ומלאכתו במקום צואתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את המשכן.	יריעות התחתונות הנראות בתוכו קרויים משכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אהלו.	הוא אהל יריעות עזים העשוי לגג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת מכסהו.	מכסה עורות האילים והתחשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת פרכת המסך.	פרוכת המחצה. כל דבר המגין, בין מלמעלה בין מכנגד, קרוי מסך וסכך, וכן (איוב א י) שכת בעדו, (הושע ב ח) הנני שך את דרכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחם הפנים.	כבר פרשתי (שמות כה כח) על שם שהיו לו פנים לכאן ולכאן, שהוא עשוי כמין תבה פרוצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כליה.	מלקחים ומחתות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נרתיה.	לוציי''ש בלעז בזכים שהשמן והפתילות נתונין בהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת שמן המאור.	אף הוא צריך חכמי לב, שהוא משנה משאר שמנים, כמו שמפורש במנחות (דף פו א) מגרגרו בראש הזית, והוא כתית וזך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מסך הפתח.	וילון שלפני המזרח שלא היו שם לא קרשים ולא יריעות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את עמודיו ואת אדניה.	הרי חצר קרוי כאן לשון זכר ולשון נקבה, וכן דברים הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת מסך שער החצר.	וילון פרוש לצד המזרח עשרים אמה אמצעיות של רוחב החצר, שהיה חמשים רחב, וסתומין המנו לצד צפון חמש עשרה אמה וכן לדרום, שנאמר (שמות כז יד) וחמש עשרה אמה קלעים לכתף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יתדת.	לתקוע ולקשור בהם סופי היריעות בארץ שלא ינועו ברוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מיתריהם.	חבלים לקשור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הנשים.	עם הנשים וסמוכין אליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חח.	הוא תכשיט של זהב עגול נתון על הזרוע, והוא הצמיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכומז.	כלי זהב הוא נתון כנגד אותו מקום לאשה. ורבותינו פרשו שם כומז כאן מקום זמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל איש אשר נמצא אתו.	תכלת או ארגמן או תולעת שני או עורות אילים או תחשים כלם הביאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טוו את העזים.	היא היתה אמנות יתרה, שמעל גבי העזים טווין אותן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנשאם הביאו.	אמר ר' נתן מה ראו נשיאים להתנדב בחנכת המזבח בתחלה, ובמלאכת המשכן לא התנדבו בתחלה, אלא כך אמרו נשיאים יתנדבו צבור מה שמתנדבין, ומה שמחסירים אנו משלימין אותו. כיון שהשלימו צבור את הכל, שנאמר (שמות לו ז) והמלאכה היתה דים, אמרו נשיאים מה עלינו לעשות, הביאו את אבני השהם  , לכך התנדבו בחנכת המזבח תחלה. ולפי שנתעצלו מתחלה נחסרה אות משמם והנשאם כתיב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואהליאב.	משבט דן, מן הירודין שבשבטים מבני השפחות, והשוהו המקום לבצלאל למלאכת המשכן, והוא מגדולי השבטים, לקים מה שנאמר (איוב לד יט) ולא נכר שוע לפני דל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מדי העבדה.	יותר מכדי צורך העבודה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והמלאכה היתה דים לכל המלאכה.	ומלאכת ההבאה היתה דים של עושי המשכן.	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל המלאכה.	של משכן	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעשות אותה.	ולהותיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והותר.	כמו (שמות ח יא) והכבד את לבו, (מלכים ב' ג כד) והכות את מואב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעש בצלאל.	לפי שנתן נפשו על המלאכה יותר משאר חכמים, נקראת על שמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במראת הצובאת.	בנות ישראל היו בידן מראות, שרואות בהן כשהן מתקשטות, ואף אותן לא עכבו מלהביא לנדבת המשכן, והיה מואס משה בהן, מפני שעשויים ליצר הרע, אמר לו הקדוש ברוך הוא קבל, כי אלו חביבין עלי מן הכל, שעל ידיהם העמידו הנשים צבאות רבות במצרים. כשהיו בעליהם יגעים בעבודת פרך, היו הולכות ומוליכות להם מאכל ומשתה ומאכילות אותם ונוטלות המראות, וכל אחת רואה עצמה עם בעלה במראה ומשדלתו בדברים, לומר אני נאה ממך, ומתוך כך מביאות לבעליהן לידי תאוה ונזקקות להם, ומתעברות ויולדות שם, שנאמר (שיר השירים ח ה) תחת התפוח עוררתיך, וזהו שנאמר במראות הצובאות. ונעשה הכיור מהם, שהוא לשום שלום בין איש לאשתו, להשקות ממים שבתוכו את שקנא לה בעלה ונסתרה, ותדע לך, שהן מראות ממש, שהרי נאמר (שמות לח כט ל) , ונחשת התנופה שבעים ככר  , ויעש בה  , וכיור וכנו לא הזכרו שם, למדת שלא היה נחשת של כיור מנחשת התנופה, כך דרש רבי תנחומא, וכן תרגם אנקלוס במחזית נשיא, והוא תרגום של מראות מירידויר''ש בלעז . וכן מצינו בישעיה (ישעיה ג כג) והגליונים, מתרגמנן ומחזיתא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר צבאו.	להביא נדבתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעמת קלעי החצר.	כמדת קלעי החצר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלה פקודי.	בפרשה זו נמנו כל משקלי נדבת המשכן, לכסף ולזהב ולנחשת, ונמנו כל כליו לכל עבודתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המשכן משכן.	שני פעמים, רמז למקדש שנתמשכן בשני חורבנין על עונותיהן של ישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משכן העדת.	עדות לישראל שותר להם הקדוש ברוך הוא על מעשה העגל, שהרי השרה שכינתו ביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עבדת הלוים.	פקודי המשכן וכליו היא עבודה המסורה ללוים במדבר, לשאת ולהוריד להקים איש איש למשאו המפקד עליו, כמו שאמרו בפרשת נשא (במדבר ד) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביד איתמר.	הוא היה פקיד עליהם למסור לכל בית אב עבודה שעליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובצלאל בן אורי  עשה את כל אשר צוה ה' את משה.	אשר צוה משה אין כתיב כאן, אלא כל אשר צוה ה' את משה, אפלו דברים שלא אמר לו רבו, הסכימה דעתו למה שנאמר למשה בסיני, כי משה צוה לבצלאל לעשות תחלה כלים ואחר כך משכן, אמר לו בצלאל מנהג עולם לעשות תחלה בית ואחר כך משים כלים בתוכו. אמר לו כך שמעתי מפי הקדוש ברוך הוא. אמר לו משה בצל אל היית, כי בודאי כך צוה לי הקדוש ברוך הוא, וכן עשה המשכן תחלה ואחר כך עשה הכלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשש מאות אלף  .	כך היו ישראל, וכך עלה מנינם אחר שהוקם המשכן בספר במדבר. ואף עתה בנדבת המשכן כך היו. ומנין חצאי השקלים של שש מאות אלף עולה מאת ככר, כל אחד של שלשת אלפים שקלים, כיצד, שש מאות אלף חצאין הרי הן שלש מאות אלף שלמים, הרי מאת ככר, והשלשת אלפים וחמש מאות וחמשים חצאין עולין אלף ושבע מאות וחמשה ושבעים שקלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לצקת.	כתרגומו לאתכא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אדני הקדש.	של קרשי המשכן, שהם ארבעים ושמנה קרשים ולהם תשעים וששה אדנים, ואדני פרכת ארבעה, הרי מאה וכל שאר האדנים נחשת כתיב בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וצפה ראשיהם.	של עמודים, מהן, שבכלן כתיב וצפה ראשיהם וחשוקיהם כסף.	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומן התכלת והארגמן  .	שש לא נאמר כאן, ומכאן אני אומר, שאין בגדי שרד הללו בגדי כהנה, שבבגדי כהנה היה שש, אלא הם בגדים שמכסים בהם כלי הקדש בשעת סלוק מסעות, שלא היה בהם שש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירקעו.	כמו (תהלים קלו ו) לרוקע הארץ, כתרגומו ורדידו טסין היו מרדדין מן הזהב, אישטינדר''א בלעז , טסין דקין. כאן הוא מלמדך, היאך היו טווין את הזהב עם החוטין מרדדין הטסין דקין וקוצצין מהן פתילים לאורך הטס, לעשות אותן פתילים מעורבין עם כל מין ומין בחשן ואפוד שנאמר בהן זהב, חוט אחד של זהב עם ששה חוטין של תכלת, וכן עם כל מין ומין. שכל המינים חוטן כפול ששה, והזהב חוט שביעי עם כל אחד ואחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת פארי המגבעות.	תפארת המגבעות, המגבעות המפוארות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לתת על המצנפת מלמעלה.	ועל ידי הפתילים היה מושיבו על המצנפת כמין כתר, ואי אפשר לומר הציץ על מצנפת שהרי בשחיטת קדשים שנינו (זבחים יט א) שערו היה נראה בין ציץ למצנפת, ששם מניח תפלין, והציץ היה נתון על המצח, הרי המצנפת למעלה והציץ למטה, ומהו על המצנפת מלמעלה, ועוד הקשיתי בה, כאן הוא אומר ויתנו עליו פתיל תכלת, ובענין הצואה הוא אומר (שמות כח לז) ושמת אותו על פתיל תכלת. ואומר אני פתיל תכלת זה חוטין הן לקשרו בהן במצנפת, לפי שהציץ אינו אלא מאוזן לאוזן, ובמה יקשרנו במצחו, והיו קבועין בו חוטי תכלת לשני ראשיו ובאמצעיתו, שבהן קושרו ותולהו במצנפת כשהוא בראשו, ושני חוטין היו בכל קצה וקצה אחד ממעל ואחד מתחת לצד מצחו, וכן באמצעו, שכך הוא נוח לקשור, ואין דרך קשירה בפחות משני חוטין, לכך נאמר (שמות כח לז) על פתיל תכלת, ועליו פתיל תכלת, וקשר ראשיהם השנים כלם יחד מאחוריו למול ערפו, ומושיבו על המצנפת. ואל תתמה שלא נאמר פתילי תכלת, הואיל ומרבין הן, שהרי מצינו בחשן ואפוד וירכסו את החשן  בפתיל תכלת. ועל כרחך פחות משנים לא היו, שהרי בשתי קצות החשן היו שתי טבעות החשן, ובשתי כתפות האפוד היו שתי טבעות האפוד שכנגדן, ולפי דרך קשירה ארבע חוטין היו, ומכל מקום פחות משנים אי אפשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעשו בני ישראל.	את המלאכה ככל אשר צוה ה'  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויביאו את המשכן  .	שלא היו יכולין להקימו, ולפי שלא עשה משה שום מלאכה במשכן, הניח לו הקדוש ברוך הוא הקמתו, שלא היה יכול להקימו שום אדם מחמת כובד הקרשים, שאין כח באדם לזקפן, ומשה העמידו. אמר משה לפני הקדוש ברוך הוא איך אפשר הקמתו על ידי אדם, אמר לו עסוק אתה בידך נראה כמקימו, והוא נזקף וקם מאליו, וזהו שנאמר (שמות מ יז) הוקם המשכן, הוקם מאליו. מדרש רבי תנחומא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויברך אתם משה.	אמר להם יהי רצון שתשרה שכינה במעשה ידיכם, (תהלים צ יז) ויהי נעם ה' אלהינו עלינו ומעשה ידינו  , והוא אחד מאחד עשר מזמורים שבתפלה למשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וסכת על הארן.	לשון הגנה, שהרי מחיצה היתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערכת את ערכו.	שתי מערכות של לחם הפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויפרש את האהל.	הן יריעות העזים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את העדות.	הלוחות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ירך המשכן צפונה.	בחצי הצפוני של רוחב הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירך.	כתרגומו צדא, כירך הזה שהוא בצדו של אדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקטר עליו.	אהרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קטרת.	שחרית וערבית, כמו שנאמר (שמות ל ז) בבקר בבקר בהיטיבו את הנרות  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעל עליו  .	אף ביום השמיני למלואים, שהוא יום הקמת המשכן, שמש משה והקריב קרבנות צבור, חוץ מאותן שנצטוו בו ביום, שנאמר (ויקרא ט ז) קרב אל המזבח  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את העלה.	עולת התמיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת המנחה.	מנחת נסכים של תמיד, כמו שנאמר (שמות כט מ) ועשרן סלת בלול בשמן  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחצו ממנו משה ואהרן ובניו.	יום שמיני למלואים הושוו כלם לכהנה, ותרגומו ומקדשין מניה, בו ביום קדש משה עמהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובקרבתם.	כמו ובקרבם כשיקרבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יכל משה לבוא אל אהל מועד.	וכתוב אחד אומר (במדבר ז פט) ובבא משה אל אהל מועד, בא הכתוב השלישי והכריע ביניהם, כי שכן עליו הענן, אמור מעתה כל זמן שהיה עליו הענן לא היה יכול לבא, נסתלק הענן נכנס ומדבר עמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעיני כל בית ישראל בכל מסעיהם.	בכל מסע שהיו נוסעים היה הענן שוכן במקום אשר יחנו שם. מקום חניתן אף הוא קרוי מסע, וכן (בראשית יג ג) וילך למסעיו, וכן (במדבר לג א) אלה מסעי לפי שממקום החניה חזרו ונסעו, לכך נקראו כלן מסעות:	
