#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ב מברכותיו של אדם ניכר אם ת&quot;ח הוא אם לאו כיצד (ובטובו, חיינו, שאכלנו, שאכלנו)? [ומה פרטי הדברים בהם?]	"ו<b>ב</b>טובו הרי זה ת''ח ו<b>מ</b>טובו ה''ז בור. אבל כשמבקש מה' לא יאמר הכל כדכתיב &quot;ו<b>מ</b>ברכתך יברך בית עבדך לעולם&quot; אבל לשאול על ד&quot;ת יכול לשאול הכל כדכתיב &quot;הרחב פיך ואמלאהו&quot;.<p dir=""rtl"">בטובו חיי<b>נו</b> הרי זה ת''ח ח<b>יים</b> הרי זה בור נהרבלאי מתני איפכא ולית הלכתא כנהרבלאי.</p><p dir=""rtl"">נברך שאכלנו משלו הרי זה ת''ח, <b>למי</b> שאכלנו משלו הרי זה בור. אבל בניסים יכול לומר 'למי שעשה לאבותינו ולנו את כל הנסים האלו' ששם מוכחא מילתא מאן עביד ניסי קודשא ב''ה.</p><p dir=""rtl"">ברוך שאכלנו משלו הרי זה ת''ח, על <b>המזון</b> שאכלנו הרי זה בור. א''ר הונא בריה דרב יהושע לא אמרן אלא בג' דליכא שם שמים אבל בעשרה דאיכא שם שמים מוכחא מילתא </p>"	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ג' או ד' שאכלו כאחד האם אומרים נברך או ברכו?	ג', יכולים לומר רק נברך. ד', יכול לומר ברכו, אבל אין ראוי להוציא עצמו מן הכלל, ואין תופסים אותו על כך והנקדנים תופסים אותו על כך.	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ג 'אחד עשרה ואחד עשרה רבוא' באר! ובמאי פליגי וכיצד הלכה?	"זה כר&quot;ע שאין לחלק בן י' למאה, אבל ריה&quot;ג אומר לפי רוב הקהל הם מברכים, וחילק בין עשר למאה וכו'. <p dir=""rtl"">ריה&quot;ג למד זה מדכתיב &quot;במקהלות ברכו אלוקים ה' ממקור ישראל&quot; ור&quot;ע לומד את זה לעוברים שאמרו שירה בקריעת ים סוף. רבא פסק כר&quot;ע.</p>"	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ד מה אמר רבא שעשו בברכת המזון כשאכלו בבי ריש גלותא, ומדוע עשו כן?	ברכו ג' ג' ולא ברכו עם הריש גלותא שלא שמעו אותו, ולברך י' י' לא רצו כדי שלא יקפיד הריש גלותא.	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ה ג' שאכלו כאחת וקם אחד מהם ובירך לעצמו מה יעשו?	יזמנו עליו, והם יוצאים ידי זימון והוא לא, שאין זימון למפרע.	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ו כיצד אומרים בבהכ&quot;נ ברכו את ה' או ברכו את ה' המבורך, וכיצד הלכה?	ר&quot;ע אמר ברכו את ה' ור' ישמעאל אמר ברכו את ה' המבורך. אין בעיה לעשות כר' ישמעאל ולכן למה להכנס למחלוקת, וכן נהגו העולם לעשות כר' ישמעאל.	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ. ז 'שלשה שאכלו כאחת אינם רשאים לחלק' והא תנינן חדא זמנא ג' שאכלו כאחת חייבים לזמן (3)?	"קמ&quot;ל כרב אבא בשם שמואל שאפ' ישבו לאכול ועדין לא התחילו אינם רשאים לחלק.<p dir=""rtl"">ל&quot;א אמר שאפ' כל אחד אוכל מככרו אינם רשאים לחלק.</p><p dir=""rtl"">א&quot;נ כרב הונא שאמר ג' שבאו מג' חבורות של ג' בנ&quot;א אינם רשאים לחלק, והוא שלא זמנו עליהם במקומם, אבל אם זמנו עליהן במקומם פרח זימון מביניהם.</p>"	ברכות נ.		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ: א יין מזוג ושאינו מזוג מה ברכתו והאם נוטלים ממנו לידים, והאם משתמשים ממנו לכוס של ברכה?	ר&quot;א אומר עד שלא נתן לתוכו מים ברכתו בורא פרי העץ ונוטלים ממנו לידים, ומשנתן לתוכו מים ברכתו הגפן ואין נוטלים ממנו לידים (וי&quot;ג להיפך בחי אין נוטלים, ובמזוג נוטלים) וחכמים אומרים בין כך ובין כך מברכים עליו הגפן ואין נוטלים ממנו לידים. מודים חכמים שבכוס של ברכה אין מברכים עד שיתן לתוכו מים.	ברכות נ:		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ: א שתי חבורות שאכלו בבית אחד מתי מצטרפים לזימון?	אם מקצתן רואין אלו את אלו מצטרפין (ואפ' בשני בתים, והוא שהתחילו על דעת להצטרף &lt;ירושלמי&gt;) ואם לאו אין מצטרפין. אם יש שמש ביניהן השמש מצרפן.	ברכות נ:		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"נ: ב האם מותר להשתמש באוכלים שימוש המאבד אותם?<p dir=""rtl"">ואלו ד' דברים נאמרו בפת?</p>"	"ר&quot;א מתיר ליטול ידים מיין ולשיטתו עושה אדם כל צרכיו בפת. חכמים אוסרים ליטול ביין מפני איבוד אוכלים (ע' בגרסאות לעיל), וכן אין זורקים את הפת ושאר מאכלים שנמאסים ע&quot;י כך, אבל אם אינן נמאסים מותר.<p dir=""rtl"">ד' דברים נאמרו בפת אין מניחין בשר חי על הפת, ואין מעבירין כוס מלא על הפת, ואין זורקין את הפת, ואין סומכין את הקערה בפת.</p>"	ברכות נ:		ז' פרק
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נ: ג שכח והכניס אוכלים או משקין לתוך פיו בלא ברכה מה יעשה ומדוע?</p><p dir='rtl'>ומה הדין אם נזכר אחר שאכל?	משקין - בולעם. אוכלים - אם זה דבר שנמאס מסלקם לצדדים, ואם לאו פולטן ולא יסלקם לצדדים דכתיב &quot;ימלא פי תהלתך&quot;</p><p dir='rtl'>בלע אכילתו - פשט רב חסדא שיברך על מה שעוד יאכל, אבל אם גמר אכילתו לגמרי - רבינא רצה לדייק מטבילה שיכול לברך אח&quot;כ, ולא היא ששם הוא לא היה ראוי כלל לברכה לפני.	ברכות נ:		ז' פרק
