#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"השאיל לחברו סט רמב""ם למשך חודשיים ואחרי שבוע נפטר חבירו השואל ובמהלך השבעה רוצים היורשים ללמוד הלכות אבילות ברמב""ם: 1] האם הם צריכים לבקש מהמשאיל רשות לזה? ומה הטעם? והאם  היורשים חייבים באונסין - כמו אביהם? ומה הטעם?    והאם יש חילוק בין יורשים שהיו סמוכים על שולחן אביהם לשאר יורשים?     ומה הדין כששאל את הרמב""ם בלי לסכם לכמה זמן ומת, האם יכולים היורשים ללמוד ברמב""ם? ולכמה זמן?       2] והאם המשאיל יכול לבקש מהם שגם הם יתחייבו באונסין?            3]לא השתמשו היורשים ברמב""ם ונגנב/נאבד/נאנס שלא בפשיעה/בפשיעה, האם היורשים חייבים  לשלם?                           מה הדין כשנגנב אחרי שהשתמשו ברמב""ם?"	"1. א""צ לבקש רשות - כי היורשים ירשו את כל מה שקנה אביהם ואביהם קנה את הרמב""ם להשתמש בו למשך חודשיים, ופטורים היורשים מחיובי-אונסים על הרמב""ם - כי למרות שאביהם קיבל ע""ע חיובי-אונסין, הקנין-שאלה שהיה לאביהם הוא קיים גם בלי החיוב אונסין ולא מיתלא תלי וקאי בחיובי-האונסין שהוא קיבל ע""ע.<br>נחלקו הפוסקים האם כל יורשי-השואל יורשים את הקנין שאלה שהיה לשואל, הנתיה""מ מחדש שרק היתומים שהיו סמוכים מחיים על שולחן-אביהם, יורשים את הקנין-שאלה שהיה לאביהם - כיון שאף בחיי-אביהם היו מותרים להשתמש בחפץ-המושאל מדין ""כל המשאיל ע""ד אשתו ובניו הוא משאיל"" אבל שאר היורשים שבחיי-השואל היו אסורים להשתמש בו - שהרי ""אין השואל רשאי להשאיל"", אינם קונים מכח-ירושה את הקנין-שאלה שהיה למוריש, אבל מביאים שבראשונים וברע""א מבואר שאע""פ שאין השואל רשאי להשאיל, אין זה אלא לכתחילה, אבל כשהשאילם, יכולים להשתמש, ולכן אף היורשים ע""י כח-ירושה קונים את הקנין-שאלה לחודשיים שהיה לשואל. <br>כשלא סיכמו על זמן-ההשאלה, אם השואל כבר השתמש ברמב""ם שיעור הראוי ללימוד-רמב""ם, יכול המשאיל לדרוש מהיורשים מיידית את הרמב""ם, ואם עדיין לא השתמש בו השואל, קנו היורשים את הקנין-שאלה שהיה לאביהם  ללמוד בו שיעור הראוי לו.<br>2.המשאיל יכול להתנות את ההשתמשות של היורשים בקבלה ע""ע חיובי-אונסין, ולכן אם היורשים מוכנים לקבל ע""ע חיובי-אונסין, א""י המשאיל לסרב להשאילם, אבל אם היורשים לא מוכנים לקבל ע""ע חיובי-אונסין, יכול המשאיל לסרב ולקחת מהם את החפץ המושאל, אך כל זה רק כשהמשאיל דיבר עם היורשים, אבל כל זמן שהמשאיל לא דיבר עמהם, פטורים היורשים מחיובי-אונסין.<br>3.חייבים היורשים בגניבה-ואבידה וכ""ש בפשיעה ואפילו לפני שהיורשים התחילו להשתמש ברמב""ם, כי הואיל והם נהנים מהחפץ השאול הם  מהנים לשומרו מגנו""א - ואף לפני שהתחילו להשתמש בו, ההיתר-השתמשות יש בו כח מספיק כדי להחשיב את זה להנאה וכמו שמצינו ששולחני נעשה ש""ש רק ע""י היתר-השתמשות.           שיטת הרמב""ן והו""ד ברעק""א בגליון השו""ע שפטורים היורשים אף מפשיעה, אבל השו""ע פוסק שהם חייבים אף בגו""א."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ג	"בשאלה 3 לגבי פשיעה, נסה להיזכר מהי דעת השו""ע בזה, ומה הגרעק""א מביא ע""ז!"	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"שכר רמב""ם למשך חודשיים ושילם השוכר למשכיר על השכירות של החודש הראשון ואחרי שבועיים נפטר השוכר:  1] האם מותרים  היורשים ללמוד ברמב""ם כל החודשיים או רק בחודש הראשון שעל חודש הזה שילם אביהם? ומה הטעם?         2]כשאביהם לא שילם כלל על השכירות או ששילם רק חלק, האם היורשים חייבים לשלם את מה שאביהם לא שילם למשכיר - כשלא הניח ירושה וכשהניח?   3] מה הדין כשנאנס/נגנב/נאבד מהיורשים הרמב""ם בחודש הראשון ששילם עליו אביהם או בחודש השני שלא שילם, ומה החילוק בין יורשי-שוכר ליורשי שואל?"	"1. מותרים ללמוד בכל החודשיים  - שהרי הם יורשים מאביהם את הקנין-שכירות שהיה לו ברמב""ם.               2.כשהניח ירושה של קרקע או בזה""ז אפילו מטלטלים, אפילו אם היורשים אין להם צורך בשכירות של הרמב""ם, מחוייבים היורשים לשלם על השכירות של החודש השני - כי כשעשה אביהם קנין שכירות, חל שיעבוד על נכסי-השוכר לטובת-המשכיר.<br>כשלא הניח ירושה, נחלקו הראשונים והפוסקים האם חייבים היורשים לשלם על החודש השני , והגרעק""א מביא ששיטת הרשב""א והריטב""א שפטורים לשלם ואעפ""כ הם מותרים להשתמש גם בחודש השני ובחינם!!! אע""פ שיש ליורשים כסף שלהם לשלם על זה, כי חל קנין-שכירות לאביהם ומכיון שלא הניח להם ירושה, לא חל שיעבוד על השוכר לשלמו, אבל בנתיה""מ מבואר שלס""ל כן והם חייבים לשלם.<br>2.באונס פטורים - שהרי אף אביהם היה חייב רק בגנו""א ולא באונס,   בגניבה ואבידה, הש""ך מביא הגהת-אשר""י לפוטרם, וסברתו לחלק בין יורשי-שואל [-שלמדנו שהם חייבים בגנו""א] ליורשי-שוכר, שרק ביורשי-שואל אנו מחייבים אותם בגנו""א כי אנו מחשיבים אותם כמו שואל לאחר ימי-השאילה שדינו כמו ש""ש משא""כ שוכר לאחר שסיים את ימי-השכירות, שאיננו חייב בגנו""א, אף יורשיו פטורים, <br>והנתיה""מ מחדש לחלק מתי אירע הגניבה ואבידה בתוך תקופת-השכירות, שבימים שהוא שילם עליהם, חייבים - כי החיוב גנו""א שמצינו מדין ""הואיל ונהנה מהנה"" היא כשההשתמשות היא בחינם  וכמו שמצינו בשואל, וא""כ בימים שאביהם שילם עליהם, נחשבת ההשתמשות של היתומים להשתמשות בחינם ולכן הם חייבים בגנו""א [וכן לשיטת הרשב""א שהיורשים חייבים לשלם אף כשהם ל""צ את השכירות, כי מה שהיורשים משלמים הוא מחמת הקנין-שכירות שחל ולא מחמת ההשתמשות, ולכן נחשבת השתמשותם להשתמשות בחינם ולכן היא מחייבתם בגנו""א] משא""כ בימים שהוא לא שילם עליהם, הם פטורים מגנו""א -כיון שאין להם חיוב לשלם על המשך-השכירות, אע""פ שמותר ליורשים להשתמש בו, השתמשות היורשים לא נחשבת בחינם אלא בשכר, שהרי אם המשכיר ישאל אותם לפני שהשתמשו בו האם הם רוצים לשוכרו, הם יוכלו להגיד שהם לא צריכים את השכירות והם יהיו פטורים לשלם, לכן גם כשהם השתמשו בשכירות ולמעשה הם לא משלמים על זה, הם פטורים מגנו""א כי ההשתמשות שלהם היא מכח הקנין-שכירות."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"1] ילדים שאביהם נפטר ובבית-אביהם פרה וחשבו שהיא היתה של אביהם וטבחוה ואכלוה, מה הדין כשאביהם לא הניח להם ירושה ואח""כ התברר להם שאביהם היה שואל/שוכר/שומר-חינם על הפרה? ומה הטעם? והאם לא ישלמו כלום על בשר-הפרה? האם היורשים צריכים לישבע שהם חשבו שהפרה היתה של אביהם? ומתי?    ומה הדין כשהניח להם ירושה? ומה הטעם?    2] מה הדין כשבפשיעת היורשים/ לא בפשיעתם נגנבה/נאבדה/ מתה הפרה? ומה הטעם?"	"1. כשלא הניח להם ירושה ואח""כ התברר שאביהם היה שואל על הפרה, א""א לחייב את היורשים לשלם מחיר-מלא על הבשר - שהרי אביהם לא הניח להם ירושה -שנאמר שנכסיו השתעבדו לחיובי-אונסין, ולא נוכל לחייבם לשלם מכספם הפרטי של היורשים, שהרי הם יכולים לטעון שאם הם היו יודעים שהפרה היא שאולה, הם לא היו טובחים אותה, ורק 2/3 מהשווי של הבשר היורשים צריכים לשלם מכספם הפרטי - כי דרך של בנ""א שהם מוכנים לשלם מחיר כזה על אכילת-בשר, ואם היורשים הם ילדים גדולים שאפשר להשביע אותם, כתב הגרעק""א שהיורשים צריכים לישבע שבועה עם נקיטת-חפץ שהם לא ידעו שהפרה היא שאולה.          את עור-הפרה, אם הוא בעין, יתנוהו למשאיל, ואם מכרוהו, יתנו למשאיל את מה שקיבלו תמורתו.<br>כשהניח להם ירושה, חייבים היורשים לשלם את המחיר המלא של הפרה, כי נכסיו השתעבדו לחיובי-האונסין, ואע""פ שהיורשים היו אנוסים במה שטבחוה, כתבו הראשונים שהיה מוטל על השואל להודיע ליתומים שהפרה שאולה, נמצא שהטביחה שטבחוה היתה מחמת שלא הודיעם שהפרה שאולה, [אבל כשמתה הפרה היורשים פטורים - כי אע""פ שהיה על אביהם להודיע להם שהפרה שאולה, המיתה של הפרה לא היתה מחמת שלא הודיעם שהיא שאולה].                               נחלקו הפוסקים מאיזה דין אנו מחייבים את אביהם על הטביחה, הש""ך פירש מדין פשיעה שפשע במה שלא הודיעם, ולכן מקשה הש""ך כשמת בפתאומיות, יהיו היורשים פטורים כי אביהם לא פשע, ולפי הש""ך יוצא שגם כשהתברר ליתומים שאביהם היה ש""ח/ ש""ש/ שוכר, יהיו חייבים כיון שמדין פשיעה אתינן עלה, הקצוה""ח והנתיה""מ סוברים שמדין אונס אנו מחייבים את אביהם, שמה שאביהם לא הודיעם  שהפרה שאולה רגע לפני הפטירה זה אונס שחל על אביהם חיוב בחייו רגע לפני-הפטירה, ולכן יורשי ש""ח ש""ש ושוכר, פטורים. <br>2.במתה, פטורים כיון שאנו פוסקים להלכה שהחיובי-אונסין [וה""ה שאר חיובי-השומרים{קצוה""ח}] חלים רק בזמן שהם קורים, ולאחר שמת אביהם, א""א לחייבו -ודלא כשיטת הרמב""ם שפסק שהחיוב חל על השומרים בשעת-משיכה.        בגניבה ואבידה, כתבו הפוסקים [- מחנ""א והגרעק""א והנתיה""מ] שהם פטורים - ואע""פ שכשהיורשים יודעים שהחפץ שאול אנו אומרים שהם חייבים בגנו""א מדין ""הואיל ונהנה מהנה"", מבאר הנתיה""מ כיון שיתכן שאם הם היו יודעים שזה פקדון, הם לא היו רוצים לקבל שמירה.                                             הנתיה""מ כתב שמטעם זה היורשים פטורים אפילו מפשיעה, אך הביא שהשלטי-גבורים כתב שבפשיעה הם חייבים."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ד	"שים-לב - שיש הרבה חילוקי-דינים בין שהיורשים חשבו שזה לא שלהם לבין כשחשבו שהוא שלהם.          ושים-לב שכשהניח להם ירושה יש מחלוקת-הפוסקים האם יש חילוק בין אם הפרה היתה שאולה/שכורה,           ועוד שים-לב כשהפרה מתה או נגנבה, אע""פ שלמעשה הדין בו שוה, יש ביניהם חילוק בטעם הדבר."	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"שאל מברגה ע""מ לבנות בה את הסוכה ובאמצע בניית-הסוכה המשאיל צריך את מברגתו, האם המשאיל יכול לקחתה מהשואל? וכן מה הדין: שאל מכונית מהשכן ע""מ לנסוע בה לחתונה של קרובו וכבר נכנס השואל למכונית ולפתע נצרך המשאיל את המכונית לנסוע בה ללווייה של דודו,  האם יכול המשאיל לקחת את המכונית מהשואל?"	"כיון שהשואל שאלה למטרה ברורה, קנאו השואל למטרה זו - [-והרי זה כמו שואל לזמן] ולכן כל זמן שהשואל לא מימש את מטרתו, א""צ השואל להחזירו למשאיל."	"הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ד/ס""ק ו"		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"אמר השואל למשאיל: ""השאילני בטובתך"" ועשו קנין-סודר:               1]אלו 2 תנאים יש כדי שהשואל יזכה בכלי להרבה זמן? ולכמה? ומה ההלכה למעשה?    ומה הדין כשאמר כן השואל למשאיל אך לא עשה קנין על זה?        2] האם יוכל השואל להחזירו למשאיל ואח""כ לדרוש אותו בחזרה מהמשאיל?           3] בזמן שהשואל לא משתמש בכלי, האם המשאיל יכול לדורשו מהשואל? ומה הטעם?      4]  באמצע ימי-ההשאלה נשבר הכלי ששאל ע""י השואל או ע""י אחר: א] כמה ישלם השואל? ומה הטעם?   ב] האם יכול השואל לתקן את הכלי כדי שיוכל להמשיך להשתמש  בכלי?"	"1.שיטת הרי""ף והרמב""ם וכך פוסק השו""ע שבב' תנאים קנה השואל לעולם את שימושי-הכלי - עד שישבר הכלי: א. שעשו קנין-סודר. ב. שהשואל מכיר את המשאיל שהוא אדם-טוב ולא קפדן על כליו. ובצירוף ב' התנאים האלו, אנו מפרשים את כוונתם להשאיל לעולם את הכלי ופטור השואל להחזיר את הכלי למשאיל עד שהכלי נשבר - כי הקנין-סודר מאלים את כח-השואל וגורם לנו לפרש שזוהי כוונתם.<br>נחלקו הפוסקים כמאן קיי""ל - דהנה הרמ""א לא הביא את שיטת הרמב""ם אלא את שיטת רש""י בביאור הסוגיא, ונחלקו הסמ""ע והנתיה""מ האם רש""י מודה לדין של הרמב""ם ורק יש לו פירוש אחר בסוגיא או שחולק בדין, הסמ""ע סובר שגם רש""י מודה לרמב""ם ולפי""ז כשאומר ""בטובתך"" ועשו קנין, לכו""ע קנהו לעולם, הנתיה""מ לומד שרש""י חולק וסובר - שמכיון שאם לא עשה קנין, לא קנהו לעולם, אף כשעשה קנין לא קנה, ולכן פוסק הנתיה""מ שהוא ספיקא דדינא והממע""ה [והיינו שתלוי ברשות מי  מונח הכלי].<br>2. לא, כי אחרי שהחזיר למשאיל, כלתה קניינו של השואל ופטור המשאיל שוב לחזור ולהשאילו.         3.שיטת הרמ""ה וכך פוסקים הסמ""ע והגרעק""א שא""צ להחזיר למשאיל, כי יכול השואל לטעון שמא ע""י ההשתמשות של המשאיל, ישבר הכלי ולא יוכל השואל להשתמש בו, והטור כתב שהראב""ד הסתפק בזה, והנתיה""מ נוקט שנחלקו הראשונים בזה כי לשיטת רש""י חייב להחזיר לו.           4.א] כמה ששוה הכלי היום למכירה-כשהכלי מושאל ויודע הקונה שיש זכות לשואל להמשיך להשתמש בו עד שיסתיימו כל ימי-ההשאלה - שהרי כשיודעים שאפשר להמשיך להשתמש בו, יורד שוויו כיון שיתכן שיתווסף בלאי לכלי.          ב]לא, כי לא השאילו אלא בזמן שהכלי ראוי לשימוש, ולכן כשנשבר הכלי, חייב השואל להחזיר למשאיל את שברי-הכלי."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ו	בשאלה 1 לגבי ההלכה למעשה, חשוב האם נחלקו הפוסקים האם נחלקו בו הראשונים או שכל שיטה מודה לשיטה הב'.	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"אמר השואל למשאיל: ""השאילני כלי זה בטובו"" ועשו קנין-סודר או לא עשו קנין: 1] עד מתי מותר לשואל להשתמש בכלי? ומה הטעם? ומה ההלכה למעשה?   2] כשהשואל לא משתמש בכלי ודורש המשאיל מהשואל את הכלי, האם מחוייב השואל לתת לו להשתמש בו? ומה ההלכה למעשה?"	"1.כשעשו קנין-סודר, קנהו השואל לעולם ואף לזמן שאחרי שהחזיר השואל למשאיל את הכלי [-בין כשהחזירו השואל מדעת עצמו ובין כשהחזירו ע""פ דרישת המשאיל] - שיהיה מחוייב המשאיל לחזור ולהשאילו לשואל, ומשום שע""י הקנין, חל שיעבוד-הגוף של המשאיל לחזור ולהשאילו לשואל לעולם - כל זמן שהכלי הוא במיטבו.<br>כשלא עשה קנין, לכו""ע קנהו השואל להשתמש בכלי עד שיחזיר את הכלי למשאיל אלא שנחלקו הראשונים כשהחזירו למשאיל האם מחוייב המשאיל להחזירו לשואל, שיטת הריטב""א שמחוייב - כי באותו קנין שקנה השואל כדי להתיר לו את ההשתמשות עד שיחזירו, קנה גם לענין לחייב את המשאיל לחזור ולהשאילו כיון שסיכמו שמשאילו ""בטובו"", שיטת רש""י לא קנה אלא עד שיחזירו למשאיל אבל אחרי שהחזירו למשאיל,  כלתה קניינו.                     ולמעשה  כתב הנתיה""מ שאם לא עשה קנין והחזירו למשאיל ודורש השואל את הכלי מהמשאיל בחזרה - שהוא ספיקא דדינא  והממע""ה.<br>2]הנתיה""מ כתב, שלשיטת רש""י הנ""ל מחוייב להחזירו למשאיל, שהרי אם כשיטת הרמ""ה [המובאת בתשובה הקודמת]שפטור להחזיר לו , ל""ש לומר שכלתה קניינו - כי גם שזה מונח ברשות-המשאיל הוא נחשב ברשות השואל, ורק בגלל שמחוייב להחזירו, אנו אומרים שכלתה קניינו, כי אז הגדר שכשמשתמש , משתמש בשלו ואז הוא כלתה, אבל למעשה שיטת הרמ""ה המובאת בטור וכן סתמו להלכה הסמ""ע והגרעק""א, שא""צ להחזירו למשאיל."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"שאל מעדר לעדור בו את ""הפרדס הזה"": 1] האם מותר לו לעדור בו פרדס אחר כמותו אף לכתחילה, ומה הטעם [2 סברות לאוסרים וסברא אחת למתירים]?              2] מה הדין בדיעבד כשעדר פרדס אחר כמוהו ונשבר המעדר תוך כדי עידור, האם חייב לשלם?       3] מה הדין כששכר מעדר לעדור בו את ""הפרדס הזה"", האם מותר לכתחילה לעדור פרדס אחר כמוהו? ומה הטעם?"	"1.נחלקו הפוסקים: הסמ""ע סובר שמותר לכתחילה אלא שאם אירע נזק אפילו מחמת מלאכה, חייב לשלם כיון שלמעשה לא השאילוהו עבור זה, דעת הט""ז והנתיה""מ שלכתחילה אסור לשנות ומשום 2 טעמים:         1.הט""ז כתב, שיתכן שהשהמשאיל סבור שהפרדס שלצורכו שאל יותר קל לעדור בו ואפילו כשטועה המשאיל, אסור להשתמש לאחר כי הבעלים מקפיד.     2.הנתיה""מ מבאר שבשואל שאומר ""זה"", מקפיד המשאיל על שינויים.                          2.חייב.                       3.הנתיה""מ כתב שמותר, כי יש אומדנא במשכיר שמקבל כסף על השכירות - שהוא מסכים שישתמשו בו למלאכה כמותה."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"1] שאל מעדר לעדור בו ""הרבה פרדסים/הרבה כרמים"" - ולא אמר כמה, כמה פרדסים מותר לעדור בו? והאם מותר לעדור בו אף פרדסים של חבריו? ומה הטעם?    2]כמה  פרדסים מותר לעדור כשאמר למשאיל ""לעדור בו פרדסים/כרמים"" בלי ""הרבה"" פרדסים/כרמים?     3] כשתוך כדי עידור השואל מבחין שהברזל של המעדר נשחת, האם מותר לו להמשיך לעדור במעדר עד שישחת לגמרי ויחזיר למשאיל את הנצב של עץ?     4]תוך כמה זמן יכול לעדור את כל הפרדסים או הכרמים  שלו - האם לעולם או רק באותה שנה?    5]כמה יעדור כששאל בלשון יחיד לעדור בו ""פרדס/כרם""? והאם יכול לעדור את מה שמותר לו לעדור בפרדס/כרם של חברו? ומה הטעם?"	"1.2.מותר את כל הפרדסים שלו וכדי לתת קיצבה לדבר א""י לעדור פרדסים וכרמים של אחרים.          3.מותר להמשיך לעדור ויחזיר למשאיל נצב של עץ. 4. השו""ע מביא י""א שאינו יכול לעדור בו אלא באותה שנה בלבד.     5.רק פרדס אחד ואף בשל חברו, שכיון שנתנו לו קצבה רק לפרדס/ולכרם אחד, לא הוצרכו לאוסרו בשל חברו."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שאל או שכר, המשאיל אומר ל-3 ימים שאלת או שכרת ממני והשואל או השוכר אומר לשבוע ימים שאלתי ושכרתי, הדין עם מי?  ומה הטעם? 1]כשההשאלה/השכרה היתה דירה?    2]כשההשאלה/השכרה היתה מכונית?	"1.בקרקע כיון שקרקע בחזקת-בעליה היא עומדת ול""ש להחזיק בה, נאמן המשכיר והמשאיל. <br>2 .במטלטלים כמו רכב, נאמן השוכר והשואל - כיון שהשואל מוחזק בפירות של השאילה, המוחזקות הזו גוברת על קנין-הגוף שיש למשכיר ולמשאיל,[נתיה""מ ואמנם התוס' בב""ב חולק ע""ז, פסקו הסמ""ע והנתיה""מ כמו דעת התוס' בב""מ]"	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"1] שאל מכונית לחודשיים ששויותה 20,000 ש""ח וביום הראשון לשאילה נתקעה מכונית אחרת במכונית השאולה ונעשית המכונית לגרוטאה שאף לא שווה לממכר לחלקים וברח הפוגע, כמה ישלם השואל למשאיל - 20,000 ש""ח כמו השווי של המכונית או ינכה לו מהמחיר כמה היה צפוי שיהיה בלאי למכונית ע""י השימוש בה לחודשיים [- 500 ש""ח] או ינכה כמה שעולה שכירות של מכונית לחודשיים [2,000 ש""ח]?<br>2] כשהפוגע נמצא לפנינו, כמה ישלם לבעלים? - האם 20,000 ש""ח כמו השווי של המכונית בזמן התאונה, או ישלם  לשואל  - כמה ששוה לבנ""א לשלם עבור שאילת-המכונית ורק את היתרה ישלם לבעלים - שהרי היה לשואל קנין במכונית ? ומה ההבנה בזה?"	"1. הנתיה""מ כתב שינכה לו כמה שאנו אומדים שהיה עתיד להיות בלאי למכונית ע""י השאילה.<br>2.הנתיה""מ כתב שישלם לשואל את מה שהפסיד לו - כי לשואל יש קנין גוף לפירות במכונית [הגרש""ש בהבנת הנתיה""מ] ורק את היתרה מזה, ישלם למשאיל.<br>החידושי-הרי""ם חולק וכן הערוה""ש וס""ל שלא משלם לשואל כלום כיון שהוא שאל ע""מ להחזיר לבעלים. [ אך בדין הא' מסכים הערוה""ש עם הנתיה""מ שמנכים לשואל את הבלאי שהיה עתיד להיות בכלי, ואותו משלם השואל]"	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"שאל שוקת-סתם ונפלה: 1] האם השואל יכול לדרוש מהמשאיל שיבנה עבורו את השוקת? ומה הטעם?          2]האם יש לשואל זכות לבנות את השוקת?                                          3]כשבנה השואל את השוקת וגמר השואל להשתמש בשוקת ואח""כ משתמש בה המשאיל, האם חייב המשאיל לשלם לשואל את ההוצאות של בניית-השוקת? ומה הטעם?"	"1. לא - כי רק כשחל שיעבוד-הגוף על המשאיל אפשר לחייב אותו דבר כזה וגם בהשאלת שוקת ""סתם"" לא חל על המשאיל שיעבוד-הגוף.<br>2. כן.   3. כן, כדין יורד ברשות - שהרי יש בבניית-השוקת הנאת שתיהם הנאת שואל עכשיו והנאת המשאיל אח""כ."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ז/סימן שמא סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שאל שוקת-זה ונפלה:       1] האם השואל יכול לבנות את השוקת? <br>2]מה הדין אם עדיין לא נפלה אלא נעשית רעועה ורוצה לחזקה כדי שלא תפול, האם יכול?    <br>3]החזיק בחזקת-תשמישין בקיר-שכנו לנעוץ בו קורות והתרועע הקיר, האם יכול לחזק את הקיר?	"1. לא.   2. נחלקו הראשונים האם יכול לתקן את הכלי עצמו ששאל כדי שיוכל להשתמש בו, שיטת הרמב""ן שיכול, שיטת הרמב""ם וכך פסקו השו""ע והרמ""א לעיל סעיף ו' שאינו יכול, ויש להסתפק לשיטת הרמב""ן האם רק יכול לתקן את הכלי עצמו ששאל כי אותו הוא קנה לשאילתו אך לא את מה שמסביב ששייך לבעלים.<br>3. כתבו הרא""ש ורבינו ירוחם וכך סתם השו""ע לעיל סימן קנ""ג [סעיף כ'] שאינו יכול."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ז/סימן שמא סעיף ח	התשובה ל3 השאלות זהה	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	1]שואל שילם למשאיל חצי-פרוטה ואירע אונסין/גניבה ואבידה, האם הוא חייב לשלם? ומה הטעם?<br>2]שואל שמאכיל את הפרה-השאולה, האם חייב באונסין? ומה זה שונה מכששילם למשאיל חצי-פרוטה?	"1. באונסין פטור - כיון שאין כל ההנאה שלו, בגנו""א חייב כיון שירד מדרגת שואל הרי הוא בדרגת שוכר.[קצוה""ח]<br>2.חייב באונסין, ובאמת בגמ' איתא שמשום זה א""צ שיהיה ""כל"" הנאה שלו אלא רוב הנאה שלו, אך א""כ אף כששילם לבעה""ב חצי-פרוטה נאמר שיהיה חייב באונסין, וביאר האור-שמח [פ""א מהלכות שואל ה""א] שבאמת צריך שיהיה ""כל"" הנאה שלו, ורק כלפי מזונות-הבהמה סוברת הגמ' שאפילו שהשואל זן אותה, אי""ז מפקיע ממנו חיובי-שואל כי זה הרגילות שכדי שתוכל הבהמה כל הזמן לעבוד בה שזן את הבהמה שעובד בה, משא""כ בשאר הנאות שהשואל נותן ואפילו כשהיא פמש""פ, נפקע מהשואל חיובי-אונסין."	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"אמר לחברו בעל-שדה:""השאילני מקום-שוקת"" ורוצה לחפור בשדהו עד שימצא בה מקום שיש בו הרבה מים שיספיקו לו להשקות את כל בהמותיו ואת כל שדותיו, האם יכול?:1]כשעשה עמו קנין-סודר על זה?  2] כשלא עשה קנין?"	1.כן.  2.לא.	הלכה/טור ושו''ע ונו''כ/שלחן ערוך/חושן משפט/שואל/שואל/סימן שמא סעיף ז/סימן שמא סעיף ח		
