#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמא. באלו אופנים ישראל שקנה קרקע מגוי שהיתה שייכת בעבר לישראל יש לו חזקה, ומאיזה טעם נאמן? 	"אם אמר הישראל ראיתי שקנה הגוי ממך ומכרה לי נאמן, מיגו שיכל לומר למערער אני קניתי ממך, וכתב הרשב""ם דהוי חזקה שיש עמה טענה. ושה""ה אם טען ישראל ואמר נתן לי אותו הגוי את השטר שקנה ממך וראיתי בו שלקחה ממך נאמן <sup>עט</sup> .<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>עט.  והרשב""א כתב שאם ישב בקרקע ארבעים שנה ג""כ נאמן וכלקמן נה,א.</span>"	בבא בתרא לו.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמב. אכלה שלש שנים ומתוכם שנה פירות כלאים או נהנה מזמורות כלאים האם הוי חזקה? 	"פירות לא הוי חזקה, דכיון שאכילתם באיסור לא אכפת לבעל השדה באכילתם ולכן לא מיחה. כתבו התוס' (ד""ה הכי) אם נזרעו הזרעים עם נטיעות הכרם שגדלו הזמורות באיסור לא הוי חזקה. אם הזמורות היו כבר גדולים קודם שנזרעו כלאים לא נאסרו הזמורות והוי חזקה כל זמן שלא הוסיפו מאתיים. וכן בפירות דלא הוי חזקה דווקא בזרוע מעיקרא או בזרוע ובא והוסיפו מאתים, אבל אם לא הוסיפו מאתים מותרים והוי חזקה."	בבא בתרא לו. ותוס'		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמג. תפתיחא לא הוי חזקה. מאי תפתיחא? 	"פירש הרשב""ם קרקע פתוחה ומלאה בקעים ואינה מוציאה פירות, שמפני רעתה לא הקפיד למחות. ורבינו חננאל פירש תפתיחא שדה שלא חרש אותה אלא הוגשמה ונשבה הרוח וזרחה השמש ונתבקעה כמו פתחי חרישה וזרע בה <sup>פ</sup>.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>פ.  והרשב""א הביא את פירוש רבינו האי גאון שתפתיחא זהו פתיחת צנו רי המים לתיקון השדה, ולא הוי חזקה לפי שאין הנאה למחזיק באותה עבודה.</span>"	בבא בתרא לו.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמד. מה פירוש ניר לא הוי חזקה ומה סברות המחלוקת אם ניר הוי חזקה? 	"רשב""ם פירש שיום אחד בשנה שנר בו שדהו אינה חזקה להחשב כשנה שלמה לחשבון גי שנים <sup>פא</sup>. טעמו של מ""ד שניר הוי חזקה שאין אדם רואה שחרשו לקרקעו ושותק. וטעמו של מ""ד שניר לא הוי חזקה שנוח לבעלים בחרישה זו שיטול מהמחזיק שדה המוכנה לזריעה.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>פא.  והרשב""א הביא את פירוש הרמב""ן דמיירי שנר אותה כדניירי אינשי ועמדה כל השנה בחזקתו ונטר לה כדנטרי אי נשי עד שזרעה בשנה הבאה, אותה שנה של ניר אינה עולה למנין. וכן נראה דעת ר""י בתוד""ה נרה. עוד כתב הרמב""ן דלמאן דאמר ניר לא הוי חזקה היינו שאפי' אותן ימים שנר בה אינן עולים לו לחשבון ימי שלש שנים של חזקה, שאין מרנין לו אלא משעת זרי עה ואילך, לפי שבשעה שהיה נר בה לא היה נהנה מן הקרקע אלא מהנה, ואין חזקה למהנה אלא לנהנה. והרשב""א חלק כיון דאחזיק כדמחזקי אינשי עולים לו לחשבון .</span>"	בבא בתרא לו:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמה. מהו דקל נערה? (3) 	"הרשב""ם כתב שלשה פירושים: א.דקל צעיר שבפחות מג' שנים שלמות טוען ג'פעמים.ב. ר""ח פירש דקל המשיר פירותיו קודם גמרן. ג. ל""א פירש עוד דקל דיופרין שעושה פירות פעמים בשנה."	בבא בתרא לו:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמו. תניא קנה שלשה אילנות קנה קרקע משמונה ועד שיש עשרה אמה 1) מאי שנא מחזקה שצריך מטע עשרה לבית סאה 2) ומאי שנא מהקדש שצריך מטע עשרה לבית סאה? 	"1) תירצו התוס' (ד""ה ממטע) שמכר הוא כדרך שני אדם רגילים ליטע אבל חזקה גם אם הרחיק עד<br>שיעור יניקה הוי חזקה.<br>2) כתבו התוס' שהרשב""ם (לקמן עב,א) תירץ שמכירה תלויה בדעת המוכר אבל הקדש תלוי ביניקה. עוד תירץ (לקמן פג,א) שאין חילוק בין מכר להקדש אלא שהברייתות חולקות בשיעור הנדרש."	בבא בתרא תוס' לו:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קמז. היו לו שלשים אילנות ממטע עשרה לבית סאה, אכל עשרה בשנה זו ועשרה בשנה זו ועשרה בשנה זו. באיזה אופן הוי חזקה? 	"שרק העשרה שאכל הוציאו פירות בכל שנה וכגון בנות שוח, ואכל ג' בכל בית סאה <sup>פב</sup>.<span style=""font-size: 12pt !important; color: #504f4b;"">
<br>פב.  כך פירוש הגמ' לפי' הרשב""ם. ועי' בפני שלמה  (על תוד""ה היכא)  שכתב דס""ל לתוס' דהא דקאמר אביי מדר""י נשמע לרבנן, היינו לרבנן אליבא דשמואל דילפי ג""כ משור המועד כמו ר""י, אבל לרבנן אליבא דרב דטעמיה משום מיזהר לא שייך כלל ללמוד מדר' ישמעאל כיון דטעמיהו חלוקין. גם י""ל דלטעמא דמיזהר הוי מילתא דאביי פשיטות ולא צריך כלל ללי מוד. והרשב""א הביא פי' הראב""ד שאם אכל כל מה שהוציאו אפילו שאי נם מפוזרים הוי חזקה וכן אם יותר מעשרה הוציאו פירות בכל שנה ואכל כל שנה מעשרה רצופים אחרים הויאן חזקה אהדדי הואיל וכולהו אכל בתלת שנין .</span>"	בבא בתרא לו: -לז.		
