#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נטל בידו מים וחשב שהוא יין והתחיל לברך אדעתא דיין 1) וסיים כהוגן שהכל נהיה בדברו 2) וסיים בפה&quot;ג ותכ&quot;ד הבין טעותו ותיקן עצמו וסיים אח&quot;כ שהכל נהיה בדברו?	"1) זהו הציור דגמ&#x27; ברכות (י&quot;ב ע&quot;א) לפי רש&quot;י, ואזלינן לקולא מספיקא (שו&quot;ע סעי&#x27; א&#x27;, שעה&quot;צ ס&quot;ק א&#x27;) [ובבהמ&quot;ז דאורייתא [כגון שאכל כדי שביעה (שעה&quot;צ ס&quot;ק ה&#x27;)] מסתפק הביה&quot;ל (ד&quot;ה ותוך) כשטעה והתחיל על העץ ועל פרי העץ דהרבה ראשונים ס&quot;ל דפשוט דלא אזלינן בתר מחשבתו בשעת השם ומלכות ואפי&#x27; בדאורייתא פשוט דיצא [ואפי&#x27; למ&quot;ד מצות צריכות כוונה היינו כוונה לצאת המצוה אבל לא אכפת לו מה שהיה סבור לומר, והשאר ראשונים ס&quot;ל כרבינו יונה דבמצוה שאין בה מעשה אלא דיבור ודאי צריך כוונה ואפי&#x27; למ&quot;ד בעלמא מצות א&quot;צ כוונה, וכאן כוון להיפך וגרע טפי (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ב&#x27; - ג&#x27;)], והעלה צ&quot;ע לדינא] 2) זהו הציור דגמ&#x27; לפי הרא&quot;ש, וכן פסק השו&quot;ע (סעי&#x27; ב&#x27;), אבל כתב המג&quot;א (ס&quot;ק ג&#x27;) דהרבה ראשונים (רש&quot;י, תוס&#x27;, מרדכי, רמב&quot;ם) חולקים על הרא&quot;ש וס&quot;ל דא&quot;א לתקן טעותו דהרי כבר סיים הברכה [והמחבר סמך על הי&quot;א דבסעי&#x27; א&#x27; (שעה&quot;צ ס&quot;ק ב&#x27;)], אבל למעשה המ&quot;ב (ס&quot;ק ו&#x27;) מקיל כהרא&quot;ש ומשום ספק דרבנן לקולא, והוסיף הערוה&quot;ש (סעי&#x27; ו&#x27;) ע&quot;פ הרמב&quot;ן במלחמות דאין זה הפסק שהרי הוא אומר שהקב&quot;ה ברא זה וזה. [אבל לגבי בהמ&quot;ז דהוא ספק דאורייתא [כשאכל כדי שביעה] בודאי לא מקילין וצריך לחזור לתחילת בהמ&quot;ז (מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;)]"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"מהו פשט בשיטת הר&quot;י (מובא בתוס&#x27; ברכות י&quot;ב ע&quot;א) דס&quot;ל דאזלינן לחומרא וצריך לברך עוד הפעם?"	"כן הקשה המג&quot;א (ס&quot;ק ג&#x27;), ותי&#x27; דס&quot;ל דמצות צריכות כוונה והכא כוון לברכה אחרת ובודאי לא יצא (וכעין זה בערוה&quot;ש סעי&#x27; ז&#x27;) [ועי&#x27; במחה&quot;ש שמאריך לבאר המשך דברי תוס&#x27; בר&quot;י מקינון, ע&quot;ש], והגר&quot;א (סי&#x27; תפ&quot;ז ס&quot;ק ד&#x27;) תי&#x27; דהר&quot;י ס&quot;ל דברכה לבטלה הוי איסור דרבנן ולפיכך מספק מותר לברך, ורע&quot;א תי&#x27; ע&quot;פ המהרש&quot;א בפסחים (ק&quot;ב ע&quot;א) על הרשב&quot;ם דהא דאמרינן ספק ברכות להקל ולא יברך עוד פעם היינו בברכות המצות אבל בברכות הנהנין הרי הוא ספק מעילה וא&quot;כ יש חילוק בהציור, דאם א&quot;צ לו לאכול עוד אז בודאי לא יאכול עוד [כגון שיש לו ספק אם שינה מקומו], אבל בנד&quot;ד אם לא יאכל עוד נמצא שבודאי בירך ברכה לבטלה וא&quot;כ שפיר הדין שיברך שנית ויאכל, ויש עוד מהלך מרע&quot;א בגליון הש&quot;ס (ברכות י&quot;ב ע&quot;א) דכיון שאינו יכול לאכול בלא ברכה מותר לו לברך דאין זה לבטלה, ולפי&quot;ז אפי&#x27; בספק שינוי מקום מותר לברך {וצ&quot;ב קצת, ולולי דסתפינא אמינא דכוונתו כמו שכתב בשו&quot;ע} [ויש עוד נידון למה באמת אינו מותר לו לאכול משום ספק דרבנן לקולה דהאיסור מעילה לאכול בלא ברכה הוי רק איסור דרבנן, ותי&#x27; הפנ&quot;י דאיסור זה יש בה חומרא דדאורייתא א&quot;נ הוי דבר שיש לו מתירין דהרי אפשר לו לברך {על דבר אחר}]. אמנם, קיי&quot;ל כהרי&quot;ף דס&quot;ל דאפי&#x27; בכה&quot;ג אמרינן ספק ברכות להקל ויאכל בלא ברכה, ודלא כהרשב&quot;ם [וביאר המנח&quot;ש (קמא סי&#x27; י&quot;ח ס&quot;ק ח&#x27;) דקיי&quot;ל דהאיסור ליהנות בלא ברכה נאמר רק אם הוא מחויב בברכה בודאי ולא מספק (מ&quot;ב דרשו)]."	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין כשטעותו בא משום שנכשל בלשונו?	"המג&quot;א (ס&quot;ק ב&#x27;) ס&quot;ל דזהו הציור דהשו&quot;ע (סעי&#x27; ב&#x27;), וכן פי&#x27; הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&#x27;), ולפי&quot;ז אם לא נכשל בלשונו לא יצא, אבל המ&quot;ב (ס&quot;ק ו&#x27;) ס&quot;ל דהשו&quot;ע מיירי כשהבין טעותו אח&quot;כ אבל אם נכשל בלשונו לכו&quot;ע יכול לתקנו, ואפי&#x27; בבהמ&quot;ז דאורייתא, ובלבד שיתקנו תוך כדי דיבור (שעה&quot;צ ס&quot;ק ג&#x27;, ביה&quot;ל ד&quot;ה ותוך) [ודלא כמו שהביא המג&quot;א בשם הכנסת הגדולה דיש מקילין אפי&#x27; לאחר כדי דיבור (שעה&quot;צ ס&quot;ק ג&#x27;)]"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם טעה והתחיל על המחיה במקום בהמ&quot;ז?	"לכו&quot;ע יכול לתקן עצמו לבה&quot;ז דמחיה נמי מזון הוא (מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;)"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בשני ברכות ששניהם שייך לומר עכשיו ותכ&quot;ד תיקן לשונו [כגון בשמים ואש א&quot;נ פוקח עורים ומתיר אסורים] 1) כשנכשל בלשונו 2) כשלא נכשל בלשונו?	"1) כשניכר כוונתו כגון אחיזת בשמים בידו בודאי יצא ברכת השני (דגול מרבבה, מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;), אבל כשאינו ניכר כגון בפוקח עורים הוא ספק (מג&quot;א ס&quot;ק ה&#x27;, שע&quot;ת ומ&quot;ב לעיל סי&#x27; מ&quot;ו) 2) בודאי יצא ברכה ראשונה דאינו יכול לעקר ברכה נכונה (מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;), [אבל יתכן דהתיבות שאמר אח&quot;כ יהיו הפסק, אבל בבורא מאורי האש ואח&quot;כ אמר בורא מיני בשמים אינו הפסק דהרי מיד הוא נהנה מהאור (שש&quot;כ פ&quot;ס הע&#x27; ק&quot;ט)]"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם בשעה שאמר שם ומלכות כוונתו היתה לברך כהוגן ואח&quot;כ טעה בדיבורו וסיים שלא כהוגן?	"כפשוטו כתב הרמב&quot;ם דיצא, והקשה הכס&quot;מ עליו הרי דברים שבלב אינן דברים, והביא תשובת הרמב&quot;ם (פאר הדור סי&#x27; כ&quot;ה) דאיירי בשכר היוצא מן הגפן ומש&quot;ה יצא בכוונה להגפן, אבל הכס&quot;מ כתב צ&quot;ע על תשובה זו, אלא פירש הרמב&quot;ם דאזלינן בתר כוונתו, ומש&quot;ה בשו&quot;ע הוסיף שלקח כוס שכר או מים, והערוה&quot;ש (סעי&#x27; ה&#x27;) ביאר שהרמב&quot;ם לשיטתו דס&quot;ל דכל הברכות יוצאין בהרהור הלב, וא&quot;כ בשעה שאמר שם ומלכות כבר כוון לכל הברכה ויצא {ולכאורה אין זה כיסוד מהאחרונים שמחשבה מהני רק אם אין דעתו לעשות דיבור}, ובברכות ק&quot;ש כתב דלא יצא דזהו ברכה ארוכה וא&quot;א לכוין כל הנוסח בלבו. ולמעשה כתב המג&quot;א (ס&quot;ק א&#x27;) דרוב הפוסקים ס&quot;ל דלא אזלינן בתר כוונתו, וממילא קיי&quot;ל דלא יצא אם לא אמר הברכה כהוגן (מ&quot;ב ס&quot;ק א&#x27;) [ועוד הקשה ר&quot;י באק מגמ&#x27; אם פתח יוצר אור ומסיים מעריב ערבים לא יצא {ולפי הערוה&quot;ש ניחא}]"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם בירך בפה&quot;ג על שכר, אבל היה מוציא אחרים ידי חובתן?	"כתב המהרי&quot;ל דמהני ברכתו אם היה מוציא אחרים על היין שהיה בפניהם, וגם הוא שתה מיד אח&quot;כ יין בלא הפסק [ובמהרי&quot;ל משמע דבעי ג&quot;כ שהיין היה בפניו וכוונתו עליו, וביאר השעה&quot;צ (ס&quot;ק ט&#x27;) דצריך ב&#x27; טעמים להקל דכל אחד בפנ&quot;ע לא ברירא ליה, דמה שמוציא אחרים פקפק המג&quot;א (ס&quot;ק ה&#x27;) דהרי לו לעצמו הוא ברכה לבטלה, ומה שיש יין בפניו וכוונתו עליו ג&quot;כ אינו פשוט דהרי המחבר ס&quot;ל כתוס&#x27; והרא&quot;ש דלא מהני אפי&#x27; כוונה בפירוש], ולמעשה הרמ&quot;א מקיל בסברא אחד לבד, או שהיה מוציא אחרים ידי חובתן [ואפי&#x27; אם אינו שותה מעצמו (מ&quot;ב לקמן סי&#x27; רי&quot;ג ס&quot;ק ט&quot;ו), אכן בביה&quot;ל לעיל (סי&#x27; קס&quot;ז סעי&#x27; ו&#x27; ד&quot;ה אבל) מבואר דדוקא אם שותה משאר יין אבל אינו יכול להיות לבטלה ממש, וכן משמע קצת כאן (בס&quot;ק ח&#x27;)] או שהיה דעתו לשתות עוד יין, והמ&quot;ב (ס&quot;ק ח&#x27;) הוסיף ע&quot;פ האחרונים דה&quot;ה בסתם דעת כשהיה היין בפניו ג&quot;כ מהני."	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם האחרים היו שותים המשקין שהיה בכוסו?	אז פשוט דלא מהני דהרי נמצא שהיה שכר בכוסו (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ג)	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם הוא נחשב כהפסק אם 1) שתה משכר שלו 2) אמר ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד?	" 1) לא (מהרי&quot;ל, מג&quot;א ס&quot;ק ה&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ח&#x27;) [אבל הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;א) ס&quot;ל דשתיה הוי הפסק אלא דמהני אם כוון להוציא אחרים דאז שתייתו אינו הפסק] 2) כן (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ב, ודלא כנהר שלום)"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם לאחר שבירך בא&quot;י אמ&quot;ה נזכר שכבר בירך ברכה זו האם מותר לשנותו לברכה אחרת?	"{ממ&quot;ב לעיל (סי&#x27; ח&#x27; ס&quot;ק מ&quot;א) מבואר דמותר כדי להציל עצמו מברכה לבטלה, אבל אם ברכה זו שייך עכשיו לא ישנה אע&quot;פ שעי&quot;ז יפסיד ברכה אחרת כגון זוקף כפופים שמפסיד מתיר אסורים (מ&quot;ב לעיל סי&#x27; מ&quot;ו ס&quot;ק כ&#x27;), וכן משמע מהכא דיכול לכתחילה לתקן ברכתו תכ&quot;ד. אכן, הקשה הוזאת הברכה (פכ&quot;ד אות כ&quot;ד בהע&#x27;) מלעיל סי&#x27; ר&quot;ו סעי&#x27; ו&#x27; דמשמע דלאחר שאמר תיבת &quot;אלוקינו&quot; תו לא מצי לתקן את ברכתו אע&quot;פ שהיה בדעתו לשתות עוד יין, אמנם כד נעיין היטב נראה דאינו כן, אלא המחבר מיירי כשגמר ברכתו לגמרי ואז אמרינן דהוי ברכה לבטלה וצריך לומר ברוך שם וכו&#x27;, ועוד מבואר שם דאם רק אמר בא&quot;י יכול לסיים למדני חוקיך ולא כשאמר ג&quot;כ תיבת אלוקינו, אבל אינו מבואר מה יעשה אם אמר תיבת אלוקינו, ויתכן דיכול לכוין על יין אחר או להחליף הברכה לדבר אחר להינצל מברכה לבטלה. כנלענ&quot;ד. וע&quot;ע בוזאת הברכה (פכ&quot;ד אות כ&quot;ד)}"	סימן רט סעיף א-ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בספק 1) בהמ&quot;ז 2) מעין שלש 3) שאר ברכות?	"1) אם אכל כדי שביעה צריך לחזור ולברך [ואפי&#x27; ברכה רביעית (שע&quot;ת ס&quot;ק ו&#x27;, מ&quot;ב לעיל סי&#x27; קפ&quot;ד ס&quot;ק י&quot;ג)] 2) אם אכל כדי שביעה, לפי הרמב&quot;ם והסמ&quot;ג הוא ספק חיוב דרבנן וספק דרבנן לקולא (וכן פסק השו&quot;ע), אבל הרבה סוברים דהוא ספק דאורייתא (רא&quot;ש, רשב&quot;א, בה&quot;ג, טור [עי&#x27; פרישה (ס&quot;ק ב&#x27;)], שאלתות, חת&quot;ס), ולפיכך כתב המ&quot;ב (ס&quot;ק ס&quot;ק י&#x27;)) דלכתחילה יאכל עוד כזית מאותו מין להוציא עצמו מידי ספק, ואם אין לו עוד מאותו מין מצדד הפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק ג&#x27;) דיאכל ממין אחר ויכלול אותה בברכה [דכאן אינו אומר שקר שהרי הוא אכל זה אלא שאינו יודע אם בירך כבר] {אבל משמע ממ&quot;ב דאם אין לו עוד לאכול כלל, לא יברך מעין שלש עוד הפעם משום ספק ברכות להקל, וכ&quot;כ הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ב) דהוא ספיקא דדינא} 3) ספק ברכות להקל דהם מדרבנן"	סימן רט סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין במעין שלש על פת הבאה בכיסנין?	"אם אכל כדי שביעה בדרך כלל חייב בבהמ&quot;ז {אבל יש ציור דאינו מדאורייתא כגון שהיה שבוע כבר ואח&quot;כ אכל כזית}, ומצדד השעה&quot;צ (ס&quot;ק י&quot;ד) דבהמ&quot;ז שלו דאורייתא [והפמ&quot;ג (סי&#x27; קס&quot;ח מש&quot;ז ס&quot;ק ו&#x27;) מסתפק בדבר, ומסיק דתלוי בחיוב חלה, וזה תלוי אם נעשה ממים או ממי פירות]"	סימן רט סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו העצות לספק ברכות?	"במ&quot;ב דרשו הביאו כמה עצות:&lt;br&gt;1) יברך בהרהור לצאת שיטת הרמב&quot;ם (רע&quot;א לעיל סי&#x27; קפ&quot;ד סעי&#x27; ד&#x27;, פמ&quot;ג סי&#x27; קפ&quot;ה א&quot;א ס&quot;ק א&#x27;, ועוד אחרונים)&lt;br&gt;2) יאמר ויברך דוד וגו&#x27; בא&quot;י וגו&#x27; הממלכה שיש בו שם ומלכות ואח&quot;כ יסיים הברכה (פתח&quot;ת יו&quot;ד סי&#x27; שכ&quot;ח ס&quot;ק א&#x27;, מנח&quot;ש ח&quot;ב סי&#x27; ד&#x27; ס&quot;ק כ&quot;א) [אבל לא ירגיל בעצה זו משום זלזול], וע&quot;ע במנח&quot;י (ח&quot;ה בהקדמה) ודרך אמונה (ביכורים פ&quot;ה ציה&quot;ל אות קס&quot;ב).&lt;br&gt;3) יאמר בריך רחמנא וכו&#x27; (פתח&quot;ת שם ע&quot;פ פנ&quot;י ברכות י&quot;ב) [אבל לפי רע&quot;א (מהדו&quot;ק סי&#x27; כ&quot;ה) וחת&quot;ס (נדרים ב&#x27; ע&quot;א) הוי ברכה לבטלה, ועי&#x27; אג&quot;מ (או&quot;ח ח&quot;ד סי&#x27; מ&#x27; אות כ&quot;ז) {ויש להביא ראיה מסי&#x27; רי&quot;ט סעי&#x27; ד&#x27; דהוא ברכה לבטלה}], ובפסק&quot;ת (הע&#x27; 44) ביאר יותר דאפי&#x27; להסוברים דיש איסור הזכרת שם שמים לבטלה בלע&quot;ז יש סברא להתיר ע&quot;י תנאי דאם צריך הברכה להוי ברכה, ואם לאו להוי דרך שבח והודאה, ועל זה השיבו החולקים דאפ&quot;ה נראה כברכה לבטלה ולא יועיל התנאי {ולפי&quot;ז יתכן דלא מהני העצה דויברך דוד וגו&#x27;}&lt;br&gt;4) יאמר הברכה דרך לימוד הגמ&#x27; או רמב&quot;ם או שו&quot;ע (אבני נזר סי&#x27; שפ&quot;ג, מטה אפרים סי&#x27; תקפ&quot;א אלף למגן ס&quot;ק כ&quot;ב), וזהו שיטת היעב&quot;ץ (מובא בשע&quot;ת סי&#x27; רט&quot;ו ס&quot;ק ד&#x27;) דס&quot;ל דמותר לומר שם השם דרך לימוד אבל המג&quot;א (שם ס&quot;ק ה&#x27;) והמ&quot;ב (שם ס&quot;ק י&quot;ד) חולקים עליו וס&quot;ל דאינו יכול להזכיר השם דרך לימוד"	סימן רט סעיף ג		
