#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לשלוח אגרת ביד גוי 1) אם פסק עמו דמים 2) אם לא פסק עמו דמים?	"♦ עיין תרשים בסוף הספר ♦<br><img src=""paste-9824e9068e8028aa03c95b344a1cebca2e2a79b6.jpg"">"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפי הרמב&quot;ם, למה נקט הברייתא אין משלחין אגרות ביד גוי בערב שבת?	"תי&#x27; הב&quot;י כל שאין המלאכה נעשית קודם שבת נקראת בערב שבת א&quot;נ לרבותא נקט דאם פסק עמו דמים מותר אפי&#x27; בערב שבת"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איפה הבי דואר?	"הב&quot;י כתב דהרמב&quot;ם ס&quot;ל דהוא בעיר שממנו שולחין האגרת, אבל דחה פירוש זה בכסף משנה (מג&quot;א ס&quot;ק ג&#x27;) ופי&#x27; דהוא בעיר שנשתלח שם, וכ&quot;כ הערוה&quot;ש (סעי&#x27; א&#x27;)"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו החילוק בין אגרת לשאר חפצים?	"בשאר חפצים מותר אפי&#x27; לא פסק עמו דמים וליכא בי דואר אם יכול להגיע למי שנשתלח לו קודם שבת, אבל באגרת שניכר שנכתב ע&quot;י ישראל חיישינן שמא לא יהא נמצא בביתו ויאמרו שבשבת נתן לו להוליך (מג&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק א&#x27;) [והבאה&quot;ט (ס&quot;ק א&#x27;) הביא הא&quot;ר דס&quot;ל דבשאר חפצים מותר אפי&#x27; אם אין שהות להגיע לו קודם שבת דלית לן רה&quot;ר דאורייתא, אבל השיג עליו הפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק א&#x27;) מנין לו להתיר זה, ורוב אחרונים ס&quot;ל כהמג&quot;א (שעה&quot;צ ס&quot;ק ב&#x27;)]"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בכתב של גוי?	"דינו כשאר חפצים דאינו ניכר שהוא של ישראל ומותר אפי&#x27; בלא בי דואר אם יכול להגיע לביתו קודם שבת (מג&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ה&#x27;)"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הגוי אמר מעצמו שהוא ילך בשבת?	"כתב הב&quot;י שמותר דבדידיה קטרח כדי שיטול שכר (מ&quot;ב ס&quot;ק ג&#x27;)"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם שולח האגרת לביתו של חבירו?	"מבואר ממג&quot;א (ס&quot;ק ב&#x27;) וט&quot;ז (ס&quot;ק ב&#x27;) דחיישינן שמא לא יהיה בביתו והשליח יצטריך לבקש אחריו בשבת וניכר שהוא כתב של ישראל ולפיכך אסור, אבל העולת שבת מקיל דהרי אפשר להניח האגרת אצל בני ביתו וכל האיסור של הגמ&#x27; הוא דוקא כששולח האגרת להבי דואר דאז אמרינן דאם הוא אינו קבוע צריך לבקש אחריו, וכן הביא הב&quot;ח בשם הרב אברהם מפרא&quot;ג [וכעין זה בבה&quot;ג דפי&#x27; הגמ&#x27; להיפוך, הא בקביע דבי דואר ואסור שמא לא יהיה שם, הא דלא קביע בי דואר ומותר שמשלח האגרת לביתו ויכול להניחו אצל בני ביתו], וכן מבואר בהר&quot;ח כהעולת שבת, ומיהו כתב הפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק ב&#x27;) דלכו&quot;ע מותר כשצוה להשליח בפירוש למסור האגרת לבני ביתו (מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;)"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם יודע שהבי דואר נמצא בקצה השני של העיר?	"הב&quot;ח ס&quot;ל דאפ&quot;ה מותר לשלוח לו דשמא האיש נמצא בבית הראשון, והקשה עליו המחה&quot;ש א&quot;כ אפי&#x27; בלא קביע בי דואר יהא מותר שמא נמצא בית הראשון, אלא פי&#x27; הפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק ג&#x27;) דאם ידוע שהבי דואר בקצה השני אינו מותר לשלוח אלא אם יכול להגיע לקצה השני, ואפי&#x27; בעיר המוקף חומה אין להקל דכל זמן שהוא עוסק בשלוחו בשבת יש איסור {וצ&quot;ב קצת} (מובא בקיצור בשעה&quot;צ ס&quot;ק י&#x27;) "	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה מותר לשלוח חפציו ע&quot;י גוי, הרי הוא גורם שחפציו ילכו חוץ לתחום?	"תי&#x27; הערוה&quot;ש (סעי&#x27; ה&#x27;) כיון שהוא משלחם קודם שבת אינם בכלל חפציו שקונים שביתתו, ואינו דומה להמוסר בהמתו לרועה דאסור להוציאה חוץ לתחום (סי&#x27; ש&quot;ה) דהתם עדיין היא ברשותו ואינו מכוין להוציאה משביתתו"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לצוה לגוי להשתמש בנייר העתקה בשבת?	"כתב שש&quot;כ (פרק ל&quot;א סעי&#x27; ט&quot;ז) דאסור מפני שכתיבה השני הוי דוקא בעבור הישראל ונחשב כמלאכה גמורה דאם ישראל כותב אות אחת על נייר העתקה ונמצא שיש לו שני אותיות חייב [אולם יש עצה לקצוץ עם הגוי לעשות העתקה סתם, ואם הוא רוצה להשתמש בנייר העתקה אדעתא דנפשיה קעביד (מנח&quot;י ח&quot;ה סי&#x27; ל&quot;ו ס&quot;ק כ&quot;ד, מ&quot;ב דרשו)]"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לשלוח express shipping?	"לכאורה אסור דהוי כמצוה אותו לילך בשבת, וכתב המנח&quot;י (ח&quot;ו סי&#x27; י&quot;ח) דבמקום צורך גדול יש להקל דהוי אמירה דאמירה המובא בביה&quot;ל לקמן (סי&#x27; ש&quot;ז) בשם החוו&quot;י (סי&#x27; נ&quot;ג), אמנם המחזה אליהו (ח&quot;א סי&#x27; ל&quot;ז) רוצה להתיר אפי&#x27; שלא במקום צורך גדול דכתב דזה עדיף מאמירה דאמירה דהחת&quot;ס התיר אמירה דאמירה מערב שבת דליכא דברו דבר וגם ליכא שליחות דהוי מילי בעלמא, והביה&quot;ל השיג עליו מהרשב&quot;א דאוסר לשלוח גוי מערב שבת לשכור פועלים בשבת, אבל תי&#x27; הזכרון יוסף דיש לחלק דהתם עצם השכירות פועלים הוי איסור וא&quot;כ הוי אמירה אחד מערב שבת ומש&quot;ה הוא אסור משא&quot;כ בנד&quot;ד הוי אמירה דאמירה מערב שבת ויהא מותר [ור&quot;י באק מפקפק על עצם הנחה דזה נחשב כאמירה דאמירה דאפשר דכולו חדא אמירה היא], ועוד כתב המחז&quot;א דיש להתיר משום ריבוי שיעורים בהוצאה {אבל לכאורה זהו דוקא עד שיגיע לביתו אבל ההוצאה ממכונית לביתו אינו בריבוי שיעורים, ובמקום שיש עירוב ניחא}, וכן מבואר מהחפץ חיים במחנה ישראל דזה מקרי ריבוי שיעיורים, [אכן, מעורר ר&quot;י באק שהרבה סוברים דאינו ריבוי שיעורים אלא אם כולם חזי ליה אבל באופן שכל אחד הוא דבר מיוחד אין זה ריבוי שיעורים] {ולגבי ריבוי שיעורים במוציא חפציו חוץ לתחום נראה דאין שייך בזה ריבוי שיעורים דיש איסור על כל חפץ בפנ&quot;ע, אבל מטעם אחר ליכא איסור כלל וכמ&quot;ש הערוה&quot;ש (סעי&#x27; ד&#x27; - ה&#x27;) דכאן אינו מכוין שחפציו יהיו בשביתתו, ע&quot;ש}, ולמעשה נראה דאין להקל אלא במקום צורך וכמ&quot;ש רוב האחרונים"	סימן רמז סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה נקרא פסק עמו דמים?	"די כשאמר לו שישלם לו שכרו [הראוי לו (ביה&quot;ל ד&quot;ה אם)] אע&quot;פ שלא אמר כך וכך, אבל אם לא אמר שישלם לו אע&quot;פ שהיה בדעת הגוי שיתן לו [וכ&quot;ש אם היה רק מסתפק אם יקבל (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ב, שעה&quot;צ ס&quot;ק &quot;ב)] לא מקרי פסק עמו דמים, ואם מסכים לעשות בחנם ואינו מסתפק כלל לתשלום עיין לקמן בסעי&#x27; ד&#x27; (שעה&quot;צ שם) "	סימן רמז סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בשכיר יום אבל אינו מקפיד שהוא ילך בשבת?	"כתב הר&quot;ן דבכי האי גוונא אסור בערב שבת אבל מותר ביום ד&#x27; וה&#x27;, וכן פסק המחבר, וביאר המ&quot;ב (ס&quot;ק י&quot;ג) דאע&quot;פ דהוי כמו שקצץ מ&quot;מ לא קצץ לו סך קצוב ממש וא&quot;כ נראה כשלוחו אם הולך בערב שבת."	סימן רמז סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה אינו אסור משום שכיר יום שעושה מלאכה בעבורו בשבת?	"כן הקשה המאמר מרדכי, ובספר מסחר בשבת (ר&#x27; קושנר, עמ&#x27; 11) הביא תירוץ מהגר&quot;ז (סי&#x27; רמ&quot;ג בקו&quot;א) דשליח זה נחשב כקבלן כיון שקיבל על עצמו לגמור המלאכה, ונמצא דאין נפק&quot;מ אם משלם לו בעבור כל שעה ושעה או להמלאכה אלא תלוי אם מוטל עליו לגמור המלאכה או לא, וכן הביא מר&quot;ש מילר שליט&quot;א. אמנם, יש להדגיש שבציור שמשלמין כפי השעות נמצא שאסור לשוכרו בערב שבת, ולפי&quot;ז יהא אסור ליתן מכונית לתקן בערב שבת אם מחייבין כפי השעות, אבל באמת אינם מחייבין כפי השעות דהרי לא הגיד לו כלום לגבי התשלום לשעות אלא הוא חשבון שהוא עושה בסוף וא&quot;כ הוא קבלנות גמורה ומותר אפי&#x27; בערב שבת (עי&#x27; במסחר בשבת עמ&#x27; 19)."	סימן רמז סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הגוי 1) נתרצה 2) ביקש, להביא האגרת בחנם?	"1) המחבר הביא ממהר&quot;י אבוהב דאפי&#x27; בכה&quot;ג אמרינן דנתרצה בשביל טובה שעשה עמו ואדעתא דנפשיה קעביד ומותר אפי&#x27; בערב שבת, אבל הרמ&quot;א הביא דיש מחמירים דחיישינן שמא אדעתא דישראל קעביד ואסור, והכריע הרמ&quot;א דטוב להחמיר, ובדרכ&quot;מ לקמן (סי&#x27; רנ&quot;ב ס&quot;ק ב&#x27;) כתב בלשון איסור, ולמעשה פסק המ&quot;ב (ס&quot;ק ט&quot;ז) דנכון לקצוב לו עכ&quot;פ איזה דבר מועט {ולכאורה צריך להיות דבר הרגיל דאל&quot;ה בודאי אינו עושה על דעת הדבר מועט אלא אדעתא דישראל, ובזה מיישב תמיהת המגילת ספר על המ&quot;ב שמובא בספר מסחר בשבת (עמ&#x27; 31)} 2) לכו&quot;ע מותר דודאי דעתו על הטובה שקיבל ממנו {ולכאורה פשוט דגוי שאינו מכירו אסור אפי&#x27; אם הוא ביקש ממנו להביאו דעל כרחך אינו מחמת טובה שקיבל ממנו, אולם אפשר שהגוי מטיב לו בעבור טובה שעשה לו ישראל אחר, ויש לעיין בזה}"	סימן רמז סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הגוי הולך ממ&quot;נ למקום ההוא ומסכים ליקח עמו האגרת?	"כתב המהר&quot;י אבוהב דבכה&quot;ג מותר אפי&#x27; בלא קצץ ואפי&#x27; בערב שבת [ואם הוא מכירו המהר&quot;י אבוהב חושש שמא ירבה בשבילו, אבל הב&quot;י אינו חושש לכך], והוסיף המג&quot;א (ס&quot;ק ח&#x27;) דזהו דוקא כשיש שהות ביום להגיע להעיר, וקמ&quot;ל דאמרינן דאם לא ימצא הבי דואר לא יבקש אחריו דהא הישראל לא שלחו ולא שילם לו, אבל פשוט דאסור להשתמש בהגוי להביא האגרת בשבת גופה דהרי הוא עושה מלאכה בעבור ישראל [והביא ראיה מראב&quot;ן דפי&#x27; דקביע בי דואר היינו השליח הוא הבי דואר ומותר משום דבלא&quot;ה הוא הולך לשם ואפ&quot;ה צריך להגיע שם מבעוד יום] (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ח, שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ז) [ודלא כהגר&quot;א דרצה לקיים פשטות השו&quot;ע דמותר לו להביאו בשבת גופה], והערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;א) ג&quot;כ מסיק להחמיר אבל מצדד לומר דאינו אסור אפי&#x27; כשהוא עושה מלאכה בעבורו דאינו חפצו של ישראל כלל, וכמ&quot;ש למעלה לגבי תחומים {ולא הבנתי דהכא הרי הוא עושה מלאכה בעבורו, ואפי&#x27; בכליו של הפקר אסור}"	סימן רמז סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר ליתן האגרת לגוי בשבת?	"אסור אפי&#x27; ע&quot;י גוי אחר אפי&#x27; מערב שבת, אבל במקום הפסד מותר לומר לגוי אפי&#x27; בשבת ליתן האגרת לגוי אחר דהוי שבות דשבות במקום הפסד (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ח) {ואין זה דומה לאמירה דאמירה דלעיל דהתם הכל היה מערב שבת משא&quot;כ הכא האמירה מערב שבת הוא להביא האגרת לגוי בשבת}, והערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ג) חולק על המ&quot;ב וס&quot;ל דאסור בשבת אפי&#x27; במקום הפסד דהרי הוא עובר על איסור תחומין, ואינו מקיל אלא אם נתנו לו מערב שבת"	סימן רמז סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הוא רוצה עיתונים של גוים?	אם רובן של הלוקחים גוים יש היתר אם הוא דר בבנין שיש שם נכרים שמקבלים עיתונים זה ונמצא שהשליח אינו מוסיף שום דבר בעבורו [דריבוי שיעורים מותר ע&quot;י גוי], ואם לאו, צריך למחות מתחילה שהוא אינו רוצה לקבל העיתונים בשבת ויו&quot;ט ואם הם משלחים אח&quot;כ הוי אדעתא דנפשיה (שש&quot;כ פל&quot;א)	סימן רמז סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם יש לו שכיר גוי לשנה המיוחד לו 1) לעשות כל צרכיו 2) לשליחות אגרות?	"1) הב&quot;י (סי&#x27; רמ&quot;ד) היה מסתפק בזה דמסתמא הישראל מרויח ע&quot;י המלאכה שעושה בשבת, והרמ&quot;א שם היה מחמיר דפשוט דמרויח והוי כעושה שליחותו של ישראל, אבל למעשה המחבר כאן אינו מחמיר אלא בערב שבת, וביאר הביה&quot;ל (ד&quot;ה לשנה) דכיון דהיה מסתפק אם זה מקרי כקבלנות יש לצרף שיטת הרמ&quot;א (כאן בסעי&#x27; א&#x27;) דמקיל חוץ מערב שבת {ונראה להוסיף דהרמ&quot;א לשיטתו ג&quot;כ ניחא דאע&quot;פ שהיה פשוט ליה דהישראל מרויח ונחשב כאדעתא דישראל קעביד מ&quot;מ ס&quot;ל להרמ&quot;א דיש להקל ביום ד&#x27; וה&#x27; במקום צורך} 2) לפי הרמב&quot;ם לעיל (סי&#x27; רמ&quot;ד סעי&#x27; ה&#x27;) הוי כקבלנות ומותר אפי&#x27; בערב שבת אבל הראב&quot;ד שם חולק, ע&quot;ש שנחלקו המג&quot;א והט&quot;ז בציור המח&#x27; {ונראה דלפי הרמב&quot;ם שמותר מודה להר&quot;ן דאסור בשכיר יום שאינו מקפיד עליו מתי ילך (סעי&#x27; ג&#x27;) דהתם נראה כשלוחו כיון שמשלם לו ליומו משא&quot;כ הכא שמשלם לו להשנה אינו נראה כשלוחו כ&quot;כ}"	סימן רמז סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם יש יהודים מחללי שבת עובדים בבי דואר?	"כתב האג&quot;מ (או&quot;ח ח&quot;ג סי&#x27; מ&quot;ו) דלא ישלח אגרת סמוך לשבת אם יש שם מיעוט המצוי שיהודים יעסקו בו"	סימן רמז סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לשכור מלצרים לשבת אם הם גרים במקום רחוק?	"בספר מסחר בשבת (ר&#x27; קושנר, עמ&#x27; 110) הביא ראיה מהט&quot;ז (סי&#x27; רע&quot;ו ס&quot;ק ה&#x27;, ומובא במ&quot;ב שם ס&quot;ק כ&quot;ז) דמותר לומר לגוי להדיח כלים במקום שאין אור והוא צריך להדליק אור דהוא עושה מלאכה לצורך עצמו, וה&quot;נ השכירות הוא רק לעבוד בשעת הסעודה ולצורך עצמו הוא צריך לבא במכונית, ואינו דומה לט&quot;ז לעיל (סי&#x27; רמ&quot;ד ס&quot;ק ה&#x27;, ומובא במ&quot;ב שם ס&quot;ק כ&quot;ד) דאסור לשכור גוי לגמור ספר אם מוכרח לגמור בשבת ולא מהני מה שיכול לאנס את עצמו בלילה דהתם השכירות הוא לגמור הספר, וכן פסק הגר&quot;ש מילר שליט&quot;א [וע&quot;ע במנח&quot;י (ח&quot;ח סי&#x27; כ&quot;ה) דאינו משמע כן, ובביאורים (סי&#x27; ח&#x27;) פי&#x27; דס&quot;ל דזהו חלק מהשכירות, ע&quot;ש]"	סימן רמז סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר להניח מנעלים חוץ לחדרו בבית מלון כדי שהגוי יבא ויצחצחנו בשבת?	"כתב הספר מלכים אמניך (פ&quot;ב סעי&#x27; כ&quot;ב) דאסור משום דהוי כצווי, ובדיעבד אסור להנות ממנו [אבל בהע&#x27; מ&quot;ד מסתפק אם הוא רמז בדרך צווי או לא {ונראה דתלוי אם דרכו להניח שם לכמה ימים או ליום אחד, וכיון שמנעלים דרכו להניח שם רק ליום אחד הוי רמז בדרך צווי ואסור}]"	סימן רמז סעיף ו		
