#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"לג. 1 מאיזה מרחק מחוייב בהשבת אבדה ובפריקה וטעינה, ומדוע?<p dir=""rtl"">ועד כמה מדדה עמו (בפריקה)?</p>"	"&quot;כי תראה&quot; משמע אפ' מרחוק, &quot;כי תפגע&quot; משמע בסמוך, הא כיצד ראיה שיש בה פגיעה ושיערו חכמים אחד משבעה ומחצה במיל והינו ריס (266.6 אמות).<p dir=""rtl"">תני מדדה עמו עד פרסה, אמר רבה בר בר חנה ונוטל שכר.</p>"	בבא מציעא לג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לג. 2 אבדתו, אבדת אביו, אבדת רבו, [אביו ואמו, איש ואשה (תוספתא)] של מי קודם?	"אבדתו קודמת לכולם דכתיב &quot;אפס כי לא יהיה בך אביון&quot; [אמר רב יהודה אמר רב כל המקיים בעצמו כך סופו בא לידי כך].<p dir=""rtl"">אביו ורבו, של רבו קודמת שהביאו לחיי העולם הבא. ואם היה אביו חכם, של אביו קודמת. [של אביו קודם לשל אמו שגם היא חייבת בכבודו, אבל אם אינה תחת בעלה שניהם שווים. מציאת האיש קודמת למציאת האשה.]</p>"	בבא מציעא לג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לג. 3 איזה רב אמרו שמחזיר לו אבדתו קודם לאביו. וכיצד הלכה?	"לר&quot;מ רבו שלמדו חכמה ולא רבו שלמדו מקרא ומשנה [ומבואר בתוספתא ובירושלמי שפתח לו תחילה], רבי יהודה אומר כל שרוב חכמתו הימנו, [וע' בירושלמי בתלמוד לחוד ובאגדות לחוד (ע&quot;ש ויש מפרשים שם אחרת)], רבי יוסי אומר אפילו לא האיר עיניו אלא במשנה אחת. <p dir=""rtl"">רב יוחנן פסק כר' יהודה ורב אחא בריה דרב הונא בשם רב ששת פסק כר' יוסי [וכן שמואל קרע כר' יוסי, ות&quot;ח שבבל עומדים זה בפני זה וקורעים זה על זה ואין מחזירים אבדה אלא לרבו מובהק. אבל בירושלמי כן מביא ראיה משמואל שפוסק כר' יוסי. ועוד איתא שם שרב פסק כר&quot;מ.] </p>"	בבא מציעא לג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לג. 4 'ת''ר העוסקין במקרא מדה ואינה מדה במשנה מדה ונוטלין עליה שכר גמרא אין לך מדה גדולה מזו ולעולם הוי רץ למשנה יותר מן גמרא' באר!	בימי רבי נשנת משנה זו, שבקו כולא עלמא מתניתין ואזלו בתר גמרא, הדר דרש להו ולעולם הוי רץ למשנה יותר מן הגמרא. והטעם שאמר שהוי רץ למשנה דכתיב &quot;הגד לעמי פשעם&quot; אלו תלמידי חכמים ששגגות נעשות להם כזדונות &quot;ולבית יעקב חטאתם&quot; אלו עמי הארץ שזדונות נעשות להם כשגגות, (ולכן הוי רץ למשנה שלא תשגוג).	בבא מציעא לג.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לג: 1 דרש ר' יהודה בר' אלעאי &quot;שִׁמְעוּ דְּבַר י-ה-ו-ה הַחֲרֵדִים אֶל דְּבָרוֹ, אָמְרוּ אֲחֵיכֶם, שֹׂנְאֵיכֶם, מְנַדֵּיכֶם, לְמַעַן שְׁמִי יִכְבַּד י-ה-ו-ה וְנִרְאֶה בְשִׂמְחַתְכֶם, וְהֵם יֵבֹשׁוּ&quot; כיצד דרש?	הַחֲרֵדִים אֶל דְּבָרוֹ אלו ת&quot;ח, אָמְרוּ אֲחֵיכֶם אלו בעלי מקרא, שֹׂנְאֵיכֶם אלו בעלי משנה, מְנַדֵּיכֶם אלו עמי הארץ, לְמַעַן שְׁמִי יִכְבַּד י-ה-ו-ה וְנִרְאֶה בְשִׂמְחַתְכֶם שלא תאמר פסק סברם בטל סיכוים וְהֵם יֵבֹשׁוּ הגוים יבושו וישראל ישמחו.	בבא מציעא לג:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לג: 2 המפקיד אצל חבירו בהמה וכלים וכו' שילם ולא רצה להשבע וכו' למה למתני בהמה וכלים?	"מבהמה אין לשמוע כלים שיתכן שרק בבהמה מקנה הכפל שטיפולה מרובה.<p dir=""rtl"">ומכלים לא למדנו בהמה שאפשר לומר כיון שיכול להגיע לסכום גדול כשמשלם ד' וה' לא מקנה.</p>"	בבא מציעא לג:		
