#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כב. גיד הנשה האם מותר בהנאה ומדוע?	"חכמים מתירים בהנאה דתנן שולח אדם ירך לנכרי שגיד הנשה בתוכה, <p dir=""rtl"">לחזקיה ניחא, לר' אבהו כשהותרה נבלה היא וחלבה וגידה הותרו, אמנם לר&quot;ש שסובר שאין בגידים בנותן טעם לא הותר יחד עם נבלה, והוא ה&quot;נ אוסר בהנאה.</p>"	פסחים כב.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כב. דם האם מותר בהנאה ומנין?	"מותר מדתנן אלו ואלו מתערבים באמה וכו' ונמכרים לגננים לזבל. <p dir=""rtl"">לחזקיה ניחא, לר' אבהו מפני דהוקש למים דכתיב &quot;לא תאכלנו על הארץ תשפכנו כמים&quot; כמים הנשפכים שמותרים [ולא כתיב המתנסכים לכן אין לדמותו לדם הקדש וניסוך לע&quot;ז]. לחזקיה ההקש נצרך ללמד שדם קדשים אינו מכשיר, שאין מכשיר אלא דם הנשפך כמים.</p>"	פסחים כב.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כב: אבר מן החי האם מותר בהנאה ומנין?	"מותר מדתניא ר' נתן לא יושיט אדם אבר מן החי לבן נח משום לפני עור ולא איסור בעצם.<p dir=""rtl"">לחזקיה ניחא, לר' אבהו מדהוקש לדם דכתיב &quot;רק חזק לבלתי אכול הדם כי הדם הוא הנפש&quot;, לחזקיה ההקש הוא להיפך דם לאבר מן החי, מה אבר מן החי אסור, אף דם מן החי אסור, ואי זה זה דם הקזה שהנפש יוצאה בו.</p>"	פסחים כב:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כב: שור הנסקל ועורו האם מותר בהנאה ומנין?	הוא עצמו ודאי אסור דכתיב &quot;לא יֵאָכֵל את בשרו&quot; בין לר' אבהו בין לחזקיה. &quot;ובעל השור נקי&quot; נצרך לרבות את עורו, ולמ&quot;ד שנצרך לדרשה אחרת {חצי כופר ודמי ולדות} לומד מ&quot;את&quot; את הטפל לבשרו, ואידך את לא דריש.	פסחים כב:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"כב: ערלה האם מותר בהנאה ומנין?<p dir=""rtl"">ומה נדרש מהכתוב &quot;לכם&quot;?</p>"	"כתיב &quot;וַעֲרַלְתֶּם עָרְלָתוֹ אֶת פִּרְיוֹ שָׁלֹשׁ שָׁנִים יִהְיֶה לָכֶם עֲרֵלִים לֹא יֵאָכֵל&quot; מלא יאכל היה די ללמוד איסור הנאה אלא מדכתיב לכם צריך מיעוט מיוחד &quot;וַעֲרַלְתֶּם עָרְלָתוֹ ... עֲרֵלִים&quot; שלא יהנה ממנו שלא יצבע בו ולא ידליק בו את הנר.<p dir=""rtl"">אחר שרבו איסור הנאה נכתב &quot;לכם&quot;, שמ&quot;נטעתם&quot; לת&quot;ק ליחיד משמע ובא לכם לרבות הנוטע לרבים ור' יהודה אומר ש&quot;נטעתם&quot; משמע לרבים, לכם הוי רבוי אחר רבוי למעט הנוטע לרבים.</p>"	פסחים כב:		
