#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בשתי חצרות שעירבו ונסתם באמצע שבת?	"אמרינן הואיל והותרה הותרה, ולפי רוב ראשונים מותר לטלטל לחצר חבירו [דרך גובה הכותל או חור קטן], ולפי הרמב&quot;ם כל אחד מותר לטלטל בחצרו דוקא וקמ&quot;ל דמותר אפי&#x27; למי שאין העירוב מונח אצלו, ומ&quot;מ הרמב&quot;ם מודה דאם חזר ונפתח באמצע השבת חוזר להיתרא הראשון לגמרי ומותר לטלטל אפי&#x27; לחצר שני (מג&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27;), והשו&quot;ע סותם כרוב ראשונים ואח&quot;כ הביא הרמב&quot;ם, ופסק המ&quot;ב (ס&quot;ק ו&#x27;) כרוב ראשונים [וע&quot;ע בערוה&quot;ש (סע&#x27; ג&#x27;) דרצה לפרש דהרמב&quot;ם ג&quot;כ ס&quot;ל כשאר ראשונים אלא שבדרך כלל א&quot;א לטלטל מזו לזו דהרי יש מחיצה ביניהם]"	סימן שעד סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם עירבו לשנה ונסתם בחול 1) ולא נפתח בשבת 2) בשוגג ונפתח באמצע השבת 3) במזיד ונפתח באמצע השבת?	"1) אסור כיון שהיה נסתם בין השמשות 2) הרא&quot;ש ס&quot;ל דמהני מה שעירב לכל השנה [וכבר חל העירוב בשבת ראשונה] והביא ראיה מספינות שנפסקו וחזרו ונתקשרו דחזרו להיתרן הראשון (שבת ק&quot;א), ועל כרחך מיירי כשנפסקו מערב שבת דאילו נפסקו בשבת יהיו מותרים אפי&#x27; אם לא חזרו ונתקשרו, ועל כרחך מיירי כשעירבו לשנה וש&quot;מ דמהני, אכן הרמב&quot;ם ס&quot;ל דמיירי כשנפסקו בשבת ולא אמרינן הואיל והותרה הותרה דהם ניידי ממקומם והוי כמפסיק כרמלית ביניהם ולפיכך אינו מותר אלא כשחזרו ונתקשרו, ולפי&quot;ז ליכא ראיה כלל דמהני לערב לכל השנה, ובאמת יש בזה מח&#x27; בתוס&#x27;, דתוס&#x27; בעירובין (י&quot;ז ע&quot;א) ס&quot;ל כהרא&quot;ש, ותוס&#x27; בשבת (ק&quot;א ע&quot;ב) ס&quot;ל כהרמב&quot;ם, ולמעשה המחבר מקיל כהרא&quot;ש וכן הכריע הביה&quot;ל (ד&quot;ה ואפילו) להקל 3) ה&quot;נ המהרי&quot;ל מקיל, וכן פסק הרמ&quot;א [והנתיב חיים ס&quot;ל דהרמ&quot;א מיירי כשנפתח במערב שבת (ביה&quot;ל ד&quot;ה ואפילו)], אכן המג&quot;א (ס&quot;ק א&#x27;) ס&quot;ל דלא מהני אלא אם נפתח מערב שבת [וקמ&quot;ל דלא אמרינן דבטליה העירוב, ודלא כהב&quot;ח דס&quot;ל דאם פרץ פצימיו בטלה העירוב] אבל אם נפתח בשבת לא מהני דהרי גלי דעתיה דאינו חפץ בעירוב, ובזה הכריע הביה&quot;ל (ד&quot;ה ואפילו) להחמיר כהמג&quot;א דהרי אפי&#x27; בשוגג אינו פשוט כ&quot;כ, ומ&quot;מ מסיים המ&quot;ב (ס&quot;ק ה&#x27;) בשם החמד משה דאם סתמו במזיד רק לשעה ודעתו לחזור ולפתחו מסתברא דמותר אפי&#x27; אם לא נפתח עד שבת"	סימן שעד סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם לא עירבו לשנה בהדיא אבל נשאר העירוב משבת שעברה והיה סתום מתחילת שבת ונפתח בשבת?	לא מהני דהרי מתחילת שבת היה סתום, ואינו דומה לעירבו לשנה דהתם כוון לכל השבתות (ביה&quot;ל ד&quot;ה ונסתם)	סימן שעד סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נתקלקל המחיצה מתחילת שבת ונתקן בשבת?	"הנשמת אדם מקיל אפי&#x27; כשעירבו לשבת אחת כל זמן שרגילין לערב באותו מקום, והשיג עליו הביה&quot;ל (ד&quot;ה ונסתם הפתח) הרי כתב רש&quot;י דנסתם בשבת מיירי כשנפלה מפולת ודרכו לפנותו ואפ&quot;ה אינו מותר אלא כשהיה פתוח מבעוד יום [ותי&#x27; ר&quot;י באק דשאני התם דסוף כל סוף לא פינהו משא&quot;כ אם פינהו בשבת אפשר דמהני אפי&#x27; אם היה נסתם מבעוד יום], ומ&quot;מ מצדד הביה&quot;ל להקל כשעירבו לשנה אע&quot;פ שיש לחלק בין נסתם פתח בין החצרות לנתקלקל המחיצה לרה&quot;ר מ&quot;מ יש להקל בשעת הדחק {ונמצאת דכשמתקנו בשבת יש מקום להחמיר שלא לטלטל בה, והוסיף הגרח&quot;צ גערליק שליט&quot;א דיתכן אפי&#x27; אם נתקלקל בחול יש מקום להחמיר לכתחילה לחזור ולזכות המצות בשביל כולם בלא ברכה, ואין נוהגין כן, ומצדד דאפשר דיש מקום להקל אם הוא בעצם רה&quot;י אלא שפרוץ לכרמלית}"	סימן שעד סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שתי חצרות שכל אחת עירבה לעצמה, ונפרצה 1) הכותל שביניהם 2) לרה&quot;ר 3) לכרמלית, מה הדין?	"1) אמרינן הואיל והותרה הותרה וכל אחד יכול לטלטל בחצרו אע&quot;פ שהוא פרוץ במילואו [או יותר מעשר אמות] לחצר חבירו (מ&quot;ב ס&quot;ק ז&#x27;) 2) אסור לטלטל בחצר 3) אסור לטלטל בחצר אבל יש מח&#x27; גדולה אם מותר לטלטל תוך ד&#x27; אמות מחצרו לכרמלית, הב&quot;י כאן מקיל והמג&quot;א (ס&quot;ק ג&#x27;) מפקפק עליו, רע&quot;א הביא ראיה מתוס&#x27; שבת (ט&#x27; ע&quot;א) דמותר, ונהר שלום הביא מרשב&quot;א בעבודת הקודש דאסור, ותוספת שבת הביא ראיה מרש&quot;י (עירובין כ&quot;ד ע&quot;א) דאסור, ובדעת המ&quot;ב יש סתירה גדולה, הביה&quot;ל (כאן ד&quot;ה לכרמלית) כתב אין להקל, והביה&quot;ל לעיל (סי&#x27; רס&quot;ה סע&#x27; ד&#x27; ד&quot;ה מפני) מסתפק, ובמ&quot;ב לעיל (סי&#x27; שס&quot;א ס&quot;ק ו&#x27;) מקיל, וכן הביה&quot;ל לעיל (סי&#x27; שמ&quot;ו סע&#x27; ג&#x27; ד&quot;ה ומותר) מקיל {וליכא ראיה ממ&quot;ב (סי&#x27; ש&quot;ס ס&quot;ק ה&#x27;) להחמיר דהתם מיירי בקרפף יותר מבית סאתים דהוי רה&quot;י גמור}, ולמעשה מספק יש להחמיר."	סימן שעד סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בחצר קטנה שנפרצה לחצר גדולה קודם שבת?	"אמרינן דמותר לטלטל בגדולה אבל לא בקטנה, וזהו כשנכנסו כותלי קטנה בגדולה ב&#x27; וג&#x27; אמות [עי&#x27; מש&quot;כ לעיל (סי&#x27; שס&quot;ה סע&#x27; ג&#x27;) דלפי הפמ&quot;ג סגי בג&#x27; טפחים ולפי החזו&quot;א סגי במשהו] והם מופלגים ג&#x27; טפחים מכותלי הגדולה [אפי&#x27; מצד אחד (ביה&quot;ל ד&quot;ה וכשכותלי)], ואם נפרצה יותר מעשר אמות אסור אפי&#x27; בגדולה, ואם לא נכנסו כותלי קטנה בגדולה או נכנסו אבל יש פחות מג&#x27; טפחים לכותלי הגדולה דאמרינן לבוד מותר אפי&#x27; בקטנה דהוי כנראין מבחוץ ושוה מבפנים ומגו דמהני לגדולה מהני לקטנה [וזהו דוקא אם אורך הלחי מבחוץ אינו יותר מד&#x27; אמות (חזו&quot;א סי&#x27; פ&quot;ח ס&quot;ק י&quot;א)]"	סימן שעד סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"מה הדין בגג גדול אצל גג קטן 1) במחיצות ניכרות 2) במחיצות שאינן ניכרות והבליטה פחות מד&#x27; טפחים 3) במחיצות שאינן ניכרות והבליטה ד&#x27; טפחים?"	"♦ עיין תרשים בסוף הספר ♦<br><img src=""paste-3bda8043948482592e392a49dd91d91cbe573366.jpg"">"	סימן שעד סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה נקט הטור גג קטן &quot;שנפרץ&quot; לחבירו?	"כתב המ&quot;ב (ס&quot;ק כ&quot;א, שעה&quot;צ ס&quot;ק ט&quot;ו) דהוא לאו בדוקא דהרי על כרחך מיירי בדליכא מחיצות על הגג דבסיפא מיירי בבליטה, אלא אגב סע&#x27; ג&#x27; דמיירי בחצר שנפרץ נקט נפרץ גם בגג "	סימן שעד סעיף ד		
