#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:3
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקרא אל משה.	לכל דברות ולכל אמירות ולכל צוויים קדמה קריאה, לשון חבה, לשון שמלאכי השרת משתמשים בו, שנאמר (ישעיה ו ג) וקרא זה אל זה, אבל לנביאי אמות העולם נגלה עליהן בלשון עראי וטמאה, שנאמר (במדבר כג ד) ויקר אלהים אל בלעם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אליו.	למעט את אהרן. ר' יהודה בן בתירא אומר שלשה עשר דברות נאמרו בתורה למשה ולאהרן, וכנגדן נאמרו שלשה עשר מיעוטין, ללמדך שלא לאהרן נאמרו אלא למשה שיאמר לאהרן. ואלו הן שלשה עשר מיעוטין לדבר אתו, מדבר אליו, וידבר אליו, ונועדתי לך, כלן בתורת כהנים. יכול שמעו את קול הקריאה, תלמוד לומר קול לו, קול אליו (במדבר ז פט) , משה שמע, וכל ישראל לא שמעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאהל מועד.	מלמד שהיה הקול נפסק ולא היה יוצא חוץ לאהל. יכול מפני שהקול נמוך, תלמוד לומר את הקול (שם) , מהו הקול, הוא הקול המפורש בתהלים (כט ד. ה) קול ה' בכח קול ה' בהדר, קול ה' שובר ארזים, אם כן למה נאמר מאהל מועד, מלמד שהיה הקול נפסק. כיוצא בו (יחזקאל י ה) וקול כנפי הכרובים נשמע עד החצר החיצונה, יכול (מפני) שהקול נמוך, תלמוד לומר (שם) כקול אל שדי בדברו, אם כן למה נאמר עד החצר החיצונה, שכיון שמגיע שם היה נפסק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאהל מועד לאמר.	יכול מכל הבית, תלמוד לומר מעל הכפורת. יכול מעל הכפורת כלה, תלמוד לומר מבין שני הכרובים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אדם כי יקריב מכם.	כשיקריב, בקרבנות נדבה דבר הענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אדם.	למה נאמר, מה אדם הראשון לא הקריב מן הגזל, שהכל היה שלו, אף אתם לא תקריבו מן הגזל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הבהמה.	יכול אף חיה בכלל, תלמוד לומר בקר וצאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הבהמה.	ולא כלה, להוציא את הרובע ואת הנרבע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הבקר.	להוציא את הנעבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הצאן.	להוציא את המקצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומן הצאן.	להוציא את הנוגח שהמית. כשהוא אומר למטה מן הענין (פסוק ג) מן הבקר, שאין תלמוד לומר, להוציא את הטרפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תקריבו.	מלמד ששנים מתנדבים עולה בשותפות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרבנכם.	מלמד שהיא באה נדבת צבור, היא עולת קיץ המזבח הבאה מן המותרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זכר.	ולא נקבה. כשהוא אומר זכר למטה, שאין תלמוד לומר, זכר ולא טומטום ואנדרוגינוס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל פתח אהל מועד.	מטפל בהבאתו עד העזרה. מהו אומר יקריב יקריב, אפלו נתערבה עולת ראובן בעולת שמעון, יקריב כל אחת לשם מי שהוא. וכן עולה בחלין, ימכרו החלין לצרכי עולות, והרי הן כלן עולות ותקרב כל אחת לשם מי שהוא. יכול אפלו נתערבה בפסולין או בשאינו מינו, תלמוד לומר יקריבנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקריב אתו.	מלמד שכופין אותו. יכול בעל כרחו, תלמוד לומר לרצונו, הא כיצד כופין אותו עד שיאמר רוצה אני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפני ה' וסמך.	אין סמיכה בבמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ראש העולה.	להביא עולת חובה לסמיכה ולהביא עולת הצאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	העלה.	פרט לעולת העוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונרצה לו.	על מה הוא מרצה לו, אם תאמר על כריתות ומיתות בית דין או מיתה בידי שמים או מלקות, הרי ענשן אמור, הא אינו מרצה אלא על עשה ועל לאו שנתק לעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושחט' והקריבו' הכהנים.	מקבלה ואלך מצות כהנה, למד על השחיטה שכשרה בזר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפני ה'.	בעזרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקריבו.	זו קבלה שהיא הראשונה ומשמעה לשון הולכה, למדנו ששתיהן בבני אהרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בני אהרן.	יכול חללים, תלמוד לומר הכהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הדם וזרקו את הדם.	מה תלמוד לומר דם דם שתי פעמים, להביא את שנתערב במינו או בשאינו מינו. יכול אף בפסולים או בחטאות הפנימיות או בחטאות החיצוניות, שאלו למעלה והיא למטה, תלמוד לומר במקום אחר את דמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזרקו.	עומד למטה וזורק מן הכלי לכתל המזבח למטה מחוט הסיקרא כנגד הזויות, לכך נאמר סביב, שיהא הדם נתן בארבע רוחות המזבח. או יכול יקיפנו כחוט, תלמוד לומר וזרקו, ואי אפשר להקיף בזריקה. אי וזרקו יכול בזריקה אחת, תלמוד לומר סביב, הא כיצד נותן שתי מתנות שהן ארבע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר פתח אהל מועד.	ולא בזמן שהוא מפורק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפשיט את העלה.	מה תלמוד לומר העלה, לרבות את כל העולות להפשט ונתוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתה לנתחיה.	ולא נתחיה לנתחים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתנו אש.	אף על פי שהאש יורדת מן השמים, מצוה להביא מן ההדיוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בני אהרן הכהן.	כשהוא בכהונו, הא אם עבד בבגדי כהן הדיוט, עבודתו פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בני אהרן הכהנים.	כשהם בכהונם, הא כהן הדיוט שעבד בשמונה בגדים, עבודתו פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הנתחים את הראש.	לפי שאין הראש בכלל הפשט, שכבר התז בשחיטה, לפיכך הצרך למנותו לעצמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת הפדר.	למה נאמר, ללמדך שמעלהו עם הראש ומכסה בו את בית השחיטה, וזהו דרך כבוד של מעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר על המזבח.	שלא יהיו הגזירין יוצאין חוץ למערכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ניחוח.	נחת רוח לפני, שאמרתי ונעשה רצוני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מן הצאן.	וי''ו מוסיף על ענין ראשון. ולמה הפסיק, לתן רוח למשה להתבונן בין פרשה לפרשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הצאן מן הכבשים או מן העזים.	הרי אלו שלשה מיעוטין פרט לזקן, לחולה ולמזוהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ירך המזבח.	על צד המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צפנה לפני ה'.	ואין צפון בבמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן העוף.	ולא כל העוף, לפי שנאמר (ויקרא כב יט) תמים זכר בבקר בכשבים ובעזים, תמות וזכרות בבהמה, ואין תמות וזכרות בעופות, יכול אף מחסר אבר, תלמוד לומר מן העוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התרים.	גדולים ולא קטנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בני היונה.	קטנים ולא גדולים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן התרים או מן בני היונה.	פרט לתחלת הצהוב, שבזה ושבזה שהוא פסול, שגדול הוא אצל בני יונה וקטן אצל תורים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכהן ומלק.	אין מליקה בכלי אלא בעצמו של כהן. קוצץ בצפרנו ממול העורף וחותך מפרקתו עד שמגיע לסימנין וקוצצן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונמצה דמו.	לשון מיץ אפים (משלי ל לג) , כי אפס המץ (ישעיה טז ד) , כובש בית השחיטה על קיר המזבח והדם מתמצה ויורד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומלק' והקטיר' ונמצה.	אפשר לומר כן, מאחר שהוא מקטיר הוא מוצה, אלא מה הקטרה הראש בעצמו והגוף בעצמו, אף מליקה כן. ופשוטו של מקרא מסורס הוא ומלק והקטיר, וקודם הקטרה, ונמצה דמו כבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מראתו.	מקום הרעי וזה הזפק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בנצתה.	עם בני מעיה. ונוצה לשון דבר המאוס, כמו כי נצו גם נעו (איכה ד טו) וזה שתרגם אנקלוס באוכליה. וזהו מדרשו של אבא יוסי בן חנן, שאמר נוטל את הקרקבן עמה. ורבותינו זכרונם לברכה אמרו קודר סביב הזפק בסכין כעין ארבה ונוטלו עם הנוצה שעל העור. בעולת בהמה, שאינה אוכלת אלא באבוס בעליה, נאמר (פסוק יג) והקרב והכרעים ירחץ במים והקטיר, ובעוף, שנזון מן הגזל, נאמר והשליך, את המעים, שאכל מן הגזל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אצל המזבח קדמה.	במזרחו של כבש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל מקום הדשן.	מקום שנותנין שם תרומת הדשן בכל בקר ודשון מזבח הפנימי והמנורה. וכלם נבלעים שם במקומן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושסע.	אין שסוע אלא ביד, וכן הוא אומר בשמשון (שופטים יד ו) וישסעהו כשסע הגדי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכנפיו.	עם כנפיו, אינו צריך למרוט כנפי נוצתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יבדיל.	אינו מפרקו לגמרי לשתי חתכות, אלא קורעו מגבו. נאמר בעוף ריח ניחוח, ונאמר בבהמה ריח ניחוח, לומר לך אחד המרבה ואחד הממעיט, ובלבד שיכון את לבו לשמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונפש כי תקריב.	לא נאמר נפש בכל קרבנות נדבה אלא במנחה, מי דרכו להתנדב מנחה, עני, אמר הקדוש ברוך הוא מעלה אני עליו כאלו הקריב נפשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סלת יהיה קרבנו.	האומר הרי עלי מנחה סתם, מביא מנחת סלת, שהיא הראשונה שבמנחות ונקמצת כשהיא סלת, כמו שמפורש בענין. לפי שנאמרו כאן חמשה מיני מנחות, וכלן באות אפויות קודם קמיצה חוץ מזו, לכך קרויה מנחת סלת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סלת.	אין סלת אלא מן החטין, שנאמר (שמות כט ב) סלת חטים, ואין מנחה פחותה מעשרון, שנאמר (ויק' יד כא) ועשרון סלת למנחה, עשרון לכל מנחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצק עליה שמן.	על כלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתן עליה לבנה.	על מקצתה, מניח קמץ לבונה עליה לצד אחד. ומה ראית לומר כן, שאין רבוי אחר רבוי בתורה אלא למעט. דבר אחר שמן על כלה, מפני שהוא נבלל עמה ונקמץ עמה, כמו שנאמר (פסוק ב) מסלתה ומשמנה, ולבונה על מקצתה, שאינה נבללת עמה ולא נקמצת עמה, שנאמר (פסוק ב) על כל לבנתה, שלאחר שקמץ מלקט את הלבונה כלה מעליה ומקטירה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצק' ונתן' והביאה.	מלמד שיציקה ובלילה כשרים בזר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכהנים וקמץ.	מקמיצה ואלך מצות כהנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקמץ משם.	ממקום שרגלי הזר עומדות, ללמדך שהקמיצה כשרה בכל מקום בעזרה, אף באחת עשרה אמה של מקום דריסת רגלי ישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלא קמצו.	יכול מבורץ, מבצבץ ויוצא לכל צד, תלמוד לומר במקום אחר (ויק' ו ח) והרים ממנו בקמצו, אין לך כשר אלא מה שבתוך הקומץ. אי בקמצו יכול חסר, תלמוד לומר מלא. הא כיצד, חופה שלש אצבעותיו על פס ידו, וזהו קומץ במשמע לשון העברית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כל לבנתה.	לבד כל הלבונה יהא הקומץ מלא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבנתה והקטיר.	אף הלבונה בהקטרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלא קמצו מסלתה ומשמנה.	הא אם קמץ ועלה בידו גרגיר מלח או קורט לבונה פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אזכרתה.	הקומץ העולה לגבוה הוא זכרון המנחה, שבו נזכר בעליה לטובה ולנחת רוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאהרן ולבניו.	כהן גדול נוטל חלק בראש שלא במחלוקת, וההדיוט במחלוקת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאשי ה'.	אין להם חלק בה אלא לאחר מתנות האשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי תקרב	שאמר הרי עלי מנחת מאפה תנור, ולמד הכתוב שיביא או חלות או רקיקין, החלות בלולות, והרקיקין משוחין. ונחלקו רבותינו במשיחתן יש אומרים, מושחן וחוזר ומושחן עד שיכלה כל השמן שבלוג, שכל המנחות טעונות לוג שמן. ויש אומרים מושחן כמין כי יונית ושאר השמן נאכל בפני עצמו לכהנים. מה תלמוד לומר בשמן בשמן שתי פעמים, להכשיר שמן שני ושלישי היוצא מן הזיתים, ואין צריך שמן ראשון אלא למנורה, שנאמר בו (שמות כז כ) זך. ושנינו במנחות (עו א) כל המנחות האפויות לפני קמיצתן ונקמצות על ידי פתיתה, כלן באות עשר עשר חלות, והאמור בה רקיקין, באה עשרה רקיקין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מנחה על המחבת.	שאמר הרי עלי מנחת מחבת. וכלי הוא שהיה במקדש, שאופין בו מנחה על האור בשמן, והכלי אינו עמוק אלא צף, ומעשה המנחה שבתוכו קשין, שמתוך שהיא צפה, האור שורף את השמן. וכלן טעונות שלש מתנות שמן, יציקה, ובלילה, ומתן שמן בכלי קודם עשיתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סלת בלולה בשמן.	מלמד שבוללן בעודן סלת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פתות אתה פתים.	לרבות כל המנחות, הנאפות קודם קמיצה, לפתיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצקת עליה שמן מנחה הוא.	לרבות כל המנחות ליציקה. יכול אף מנחת מאפה תנור כן, תלמוד לומר עליה, אוציא את החלות ולא אוציא את הרקיקין, תלמוד לומר היא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מרחשת.	כלי הוא שהיה במקדש עמוק, ומתוך שהיא עמוקה שמנה צבור ואין האור שורפו, לפיכך מעשה מנחה העשויין לתוכה רוחשין. כל דבר רך על ידי משקה נראה כרוחש ומנענע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יעשה מאלה.	מאחד מן המינים הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקריבה.	בעליה אל הכהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והגישה.	הכהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אזכרתה.	היא הקומץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל דבש.	כל מתיקת פרי קרויה דבש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרבן ראשית תקריבו.	מה יש לך להביא מן השאור ומן הדבש קרבן ראשית שתי הלחם של עצרת הבאים מן השאור, שנאמר (ויק' כג יז) חמץ תאפינה, ובכורים מן הדבש, כמו בכורי תאנים ותמרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלח ברית.	שהברית כרותה למלח מששת ימי בראשית, שהבטחו המים התחתונים לקרב במזבח במלח, ונסוך המים בחג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כל קרבנך.	על עולת בהמה ועוף ואימורי כל הקדשים כלן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם תקריב.	הרי אם משמש בלשון כי, שהרי אין זה רשות, שהרי במנחת העומר הכתוב מדבר, שהיא חובה, וכן (במדבר לו ד) ואם יהיה היובל  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מנחת בכורים.	במנחת העומר הכתוב מדבר, שהיא באה אביב בשעת בשול התבואה, ומן השעורים היא באה. נאמר כאן אביב, ונאמר להלן (שמות ט לא) כי השעורה אביב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קלוי באש.	שמיבשין אותה על האור באבוב של קלאים, שאלולי כן אינה נטחנת בריחים, לפי שהיא לחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גרש כרמל.	גרוסה בעודה לחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גרש.	לשון שבירה וטחינה, גורסה בריחים של גרוסות, כמו (איכה ג טז) ויגרס בחצץ, וכן גרסה נפשי (תהלים קיט כ) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כרמל.	בעוד הכר מלא, שהתבואה לחה ומלאה בקשין שלה, ועל כן נקראים המלילות כרמל, וכן (מלכים ב' ד מב) וכרמל בצקלונו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלמים.	שמטילים שלום בעולם. דבר אחר שלמים שיש בהם שלום למזבח ולכהנים ולבעלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל החלב	להביא חלב שעל הקבה, דברי רבי ישמעאל. רבי עקיבא אומר להביא חלב שעל הדקין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכסלים.	פלנק''ש בלע''ז . שהחלב שעל הכליות, כשהבהמה חיה, הוא בגובה הכסלים והם מלמטה, וזהו החלב שתחת המתנים, שקורין בלע''ז לונביל''ש , לובן הנראה למעלה בגובה הכסלים, ובתחתיתו הבשר חופהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היתרת.	הוא דופן המסך, שקורין איברי''ש ובלשון ארמי חצרא דכבדא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הכבד על הכליות.	לבד מן הכבד ולבד מן הכליות יסירנה לזו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על העלה.	מלבד העולה. למדנו שתקדים עולת תמיד לכל קרבן על המערכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם כשב.	לפי שיש באימורי הכשב מה שאין באימורי העז, שהכשב אליתו קרבה, לכך נחלקו לשתי פרשיות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חלבו.	המבחר שבו. ומהו זה, האליה תמימה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעמת העצה.	למעלה מן הכליות היועצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחם אשה לה'.	לחמו של אש לשם גבוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחם.	לשון מאכל, וכן (ירמיהו יא יט) נשחיתה עץ בלחמו, (דניאל ה א) עבד לחם רב, (קהלת י יט) לשחוק עשים לחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חקת עולם.	יפה מפורש בתורת כהנים כל הפסוק הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכל מצות ה'.	פרשו רבותינו אין חטאת באה אלא על דבר שזדונו לאו וכרת (ושגגתו חטאת) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאחת מהנה.	ממקצת אחת מהן, כגון הכותב בשבת שם משמעון, נח מנחור, דן מדניאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם הכהן המשיח יחטא לאשמת העם.	מדרשו אינו חיב אלא בהעלם דבר עם שגגת מעשה, כמו שנאמר לאשמת העם ונעלם דבר מעיני הקהל ועשו (פסוק יג) . ופשוטו לפי אגדה, כשכהן גדול חוטא, אשמת העם הוא זה, שהן תלויין בו לכפר עליהם ולהתפלל בעדם, ונעשה מקלקל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פר.	יכול זקן, תלמוד לומר בן, אי בן יכול קטן, תלמוד לומר פר, הא כיצד, זה פר בן שלש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל אהל מועד.	למשכן, ובבית עולמים להיכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את פני פרכת הקדש.	כנגד מקום קדשתה, מכון כנגד בין הבדים, ולא היו נוגעים דמים בפרכת, ואם נגעו נגעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל דם.	שירי הדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל חלב פר.	חלבו היה לו לומר, מה תלמוד לומר פר, לרבות פר של יום הכפורים לכליות ולחלבים וליותרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	החטאת.	להביא שעירי עבודה זרה לכליות ולחלבים ויותרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירים ממנו.	מן המחבר, שלא ינתחנו קודם הסרת חלבו, [ ת''כ ] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר יורם.	מאותן אימורין המפורשין בשור זבח השלמים. וכי מה פרש בזבח השלמים שלא פרש כאן, אלא להקישו לשלמים מה שלמים לשמן, אף זה לשמו. ומה שלמים שלום לעולם, אף זה שלום לעולם. ובשחיטת קדשים מצריכו ללמוד המנו, שאין למדין למד מן הלמד בקדשים, בפרק איזהו מקומן [ זבחים מט ] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הכבד על הכליות'	יא	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ראשו ועל כרעיו.	כלן לשון תוספת הן, כמו מלבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל מקום טהור.	לפי שיש מחוץ לעיר מקום מוכן לטמאה להשליך אבנים מנגעות ולבית הקברות, הצרך לומר מחוץ למחנה, זה שהוא חוץ לעיר, שיהא המקום טהור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחוץ למחנה.	חוץ לשלש מחנות, ובבית עולמים חוץ לעיר, כמו שפרשוהו רבותינו במסכת יומא (סח א) ובסנהדרין (מב ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל שפך הדשן.	מקום ששופכין בו הדשן המסלק מן המזבח, כמו שנאמר (ויקרא ו ד) והוציא את הדשן אל מחוץ למחנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שפך הדשן ישרף.	שאין תלמוד לומר אלא ללמד, שאפלו אין שם דשן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עדת ישראל.	אלו סנהדרין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונעלם דבר.	טעו להורות באחת מכל כריתות שבתורה שהוא מתר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הקהל ועשו.	שעשו צבור על פיהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את פני הפרכת.	ולמעלה הוא אומר את פני פרוכת הקדש, משל למלך שסרחה עליו מדינה, אם מיעוטה סרחה, פמליא שלו מתקימת, ואם כלה סרחה, אין פמליא שלו מתקימת. אף כאן כשחטא כהן משיח עדין שם קדשת המקום על המקדש, משחטאו כלם, חס ושלום, נסתלקה הקדשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יסוד מזבח העלה אשר פתח אהל מועד.	זה יסוד מערבי, שהוא כנגד הפתח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל חלבו ירים.	אף על פי שלא פרש כאן יותרת ושתי כליות, למדין הם מועשה לפר כאשר עשה  ומפני מה לא נתפרשו בו, תנא דבי ר' ישמעאל (זבחים מא ב) משל למלך שזעם על אוהבו ומעט בסרחונו מפני חבתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשה לפר.	זה כאשר עשה לפר החטאת, כמו שמפורש בפר כהן משיח, להביא יותרת ושתי כליות שפרש שם מה שלא פרש כאן. ולכפול במצות העבודות, ללמד שאם חסר אחת מכל המתנות פסול, לפי שמצינו בנתנין על המזבח החיצון שנתנן במתנה אחת כפר, הצרך לומר כאן שמתנה אחת מהן מעכבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר נשיא יחטא.	לשון אשרי, אשרי הדור שהנשיא שלו נותן לב להביא כפרה על שגגתו, קל וחומר שמתחרט על זדונותיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או הודע.	כמו אם הודע. הרבה או יש שמשמשין בלשון אם, ואם במקום או, וכן או נודע כי שור נגח הוא (שמות כא לו) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הודע אליו.	כשחטא היה סבור שהוא התר, ולאחר מכאן נודע לו שאסור היה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במקום אשר ישחט את העלה.	בצפון, שהוא מפורש בעולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חטאת הוא.	לשמו כשר, שלא לשמו פסול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת דמו.	שירי הדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כחלב זבח השלמים.	כאותן אימורין המפורשים בעז האמור אצל שלמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר הוסר חלב מעל זבח השלמים.	כאימורי עז האמורים בשלמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושחט אתה לחטאת.	שתהא שחיטתה לשם חטאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר יוסר חלב הכשב.	שנתרבו אימוריו באליה, אף חטאת, כשהיא באה כשבה, טעונה אליה עם האימורין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על אשי ה'.	על מדורות האש העשויות לשם. פואיי לי ''ש ב לע ''ז [מדורות] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמעה קול אלה.	בדבר שהוא עד בו, שהשביעוהו שבועה שאם יודע לו בעדות, שיעיד לו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או נפש אשר תגע	ולאחר הטמאה הזו יאכל קדשים, או יכנס למקדש, שהוא דבר שזדונו כרת. במסכת שבועות (יד ב) נדרש כן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונעלם ממנו.	הטמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשם.	באכילת קדש או בביאת מקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בטמאת אדם.	זו טמאת מת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל טמאתו.	לרבות טמאת מגע זבין וזבות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יטמא.	לרבות הנוגע בבועל נדה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בה.	לרבות בולע נבלת עוף טהור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונעלם.	ולא ידע, (נ''א:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והוא ידע) ששכח הטמאה: ואשם.	באכילת קדש או בביאת מקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשפתים.	ולא בלב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להרע.	לעצמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או להיטיב.	לעצמו, כגון אוכל ולא אוכל אישן ולא אישן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל אשר יבטא.	לרבות לשעבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקריב את אשר לחטאת ראשונה.	חטאת קודמת לעולה. למה הדבר דומה, לפרקליט שנכנס לרצות, רצה פרקליט נכנס דורון אחריו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יבדיל.	אינו מולק אלא סימן אחד. ערף, הוא גובה הראש המשפע לצד הצואר. מול ערף. מול הרואה את העורף, והוא אורך כל אחורי הצואר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והזה מדם החטאת.	בעולה לא הטעין אלא מצוי, ובחטאת הזאה ומצוי. אוחז בעורף ומתיז, והדם נתז והולך למזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמשפט.	כדת האמור בעולת העוף שלנדבה בראש הפרשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי חטאת הוא.	ואין בדין שיהא קרבנו מהדר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על חטאתו אשר חטא.	כאן שנה הכתוב, שהרי בעשירות ובדלות נאמר (פסוק י) מחטאתו, וכאן בדלי דלות נאמר על חטאתו, דקדקו רבותינו (כריתות כז ב) מכאן, שאם חטא כשהוא עשיר והפריש מעות לכשבה או שעירה והעני, יביא ממקצתן שתי תורים. הפריש מעות לשתי תורים והעני יביא ממקצתן עשירית האיפה [לכך נאמר מחטאתו] . הפריש מעות לעשירית האיפה והעשיר, יוסיף עליהן ויביא קרבן עשיר, לכך נאמר כאן על חטאתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאחת מאלה.	מאחת משלש כפרות האמורות בענין, או בעשירות או בדלות או בדלי דלות. ומה תלמוד לומר, שיכול החמורין שבהם יהיו בכשבה או שעירה, והקלין יהיו בעוף, והקלין שבקלין יהיו בעשירית האיפה, תלמוד לומר מאחת מאלה, להשוות קלין לחמורין לכשבה ושעירה אם השיגה ידו, ואת החמורין לקלין לעשירית האיפה בדלי דלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיתה לכהן כמנחה.	ללמד על מנחת חוטא שהיו שיריה נאכלין, זהו לפי פשוטו. ורבותינו דרשו והיתה לכהן כמנחה, ואם חוטא זה כהן הוא, תהא לו כשאר מנחת נדבת כהן, שהיא בכליל תהיה לא תאכל (ויקרא ו טז) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תמעל מעל.	אין מעילה בכל מקום אלא שנוי, וכן הוא אומר (דה''א ה כה) וימעלו באלהי אבותיהם ויזנו אחרי אלהי עמי הארץ, וכן הוא אומר בסוטה (במדבר ה יב) ומעלה בו מעל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחטאה בשגגה מקדשי ה'.	שנהנה מן ההקדש. והיכן הזהר, נאמר כאן חטא ונאמר להלן חטא בתרומה (ויקרא כב ט) ולא ישאו עליו חטא, מה להלן הזהיר, אף כאן הזהיר. אי מה להלן לא הזהיר אלא על האוכל, אף כאן לא הזהיר אלא על האוכל, תלמוד לומר תמעול מעל, רבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקדשי ה'.	המיוחדים לשם, יצאו קדשים קלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איל.	לשון קשה, כמו (יחזקאל יז יג) ואת אילי הארץ לקח, אף כאן קשה, בן שתי שנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בערכך כסף שקלים.	שיהא שוה שתי סלעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת אשר חטא מן הקדש ישלם.	קרן וחומש להקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ידע ואשם.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והביא.	הענין הזה מדבר במי שבא ספק כרת לידו ולא ידע אם עבר עליו אם לאו, כגון חלב ושומן לפניו, וכסבור ששתיהן התר, ואכל את האחת. אמרו לו אחת של חלב היתה, ולא ידע אם זו של חלב אכל, הרי זה מביא אשם תלוי ומגין עליו כל זמן שלא נודע לו שודאי חטא, ואם נודע לו לאחר זמן יביא חטאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ידע ואשם ונשא עונו.	ר' יוסי הגלילי אומר הרי הכתוב ענש את מי שלא ידע, על אחת כמה וכמה שיעניש את שידע. רבי יוסי אומר אם נפשך לידע מתן שכרן של צדיקים, צא ולמד מאדם הראשון, שלא נצטוה אלא על מצות לא תעשה ועבר עליה, ראה כמה מיתות נקנסו עליו ולדורותיו. וכי איזו מדה מרבה, של טובה או של פרענות, הוי אומר מדה טובה. אם מדת פרענות המעוטה ראה כמה מיתות נקנסו לו ולדורותיו, מדה טובה המרבה, היושב לו מן הפגולין והנותרות והמתענה ביום הכפורים, על אחת כמה וכמה שיזכה לו ולדורותיו ולדורות דורותיו עד סוף כל הדורות. רבי עקיבא אומר הרי הוא אומר (דברים יז ו) על פי שנים עדים או שלשה עדים  , אם מתקימת העדות בשנים, למה פרט לך הכתוב שלשה, אלא להביא שלישי להחמיר עליו ולעשות דינו כיוצא באלו לענין ענש והזמה. אם כך ענש הכתוב לנטפל לעוברי עברה כעוברי עברה, על אחת כמה וכמה שישלם שכר טוב לנטפל לעושי מצוה כעושי מצוה. רבי אלעזר בן עזריה אומר כי תקצר קצירך בשדך ושכחת עמר בשדה (דברים כד יט) , הרי הוא אומר (דברים כד יט) למען יברכך  , קבע הכתוב ברכה למי שבאת על ידו מצוה בלא ידע, אמור מעתה היתה סלע צרורה בכנפיו ונפלה המנו ומצאה העני ונתפרנס בה, הרי הקדוש ברוך הוא קובע לו ברכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בערכך לאשם.	בערך האמור למעלה (פסוק טו) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר שגג והוא לא ידע.	הא אם ידע לאחר זמן, לא נתכפר לו באשם זה עד שיביא חטאת. הא למה זה דומה לעגלה ערופה שנתערפה ואחר כך נמצא ההורג, הרי זה יהרג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשם הוא אשם אשם.	הראשון כלו קמץ שהוא שם דבר, והאחרון חציו קמץ וחציו פתח שהוא לשון פעל. ואם תאמר מקרא שלא לצורך הוא, כבר נדרש הוא בתורת כהנים.	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשם אשם.	להביא אשם שפחה חרופה שיהא איל (בן שתי שנים) שוה שתי סלעים. יכול שאני מרבה אשם נזיר ואשם מצורע, תלמוד לומר הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נפש כי תחטא.	אמר ר' עקיבא מה תלמוד לומר ומעלה מעל בה', לפי שכל המלוה והלוה והנושא והנותן אינו עושה אלא בעדים ובשטר, לפיכך בזמן שהוא מכחש מכחש בעדים ובשטר, אבל המפקיד אצל חברו אינו רוצה שתדע בו נשמה אלא שלישי שביניהם, לפיכך כשהוא מכחש, מכחש בשלישי שביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתשומת יד.	ששם בידו ממון להתעסק או במלוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או בגזל.	שגזל מידו כלום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או עשק.	הוא שכר שכיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכחש בה.	שכפר על אחת מכל אלה אשר יעשה האדם לחטוא ולהשבע על שקר לכפירת ממון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יחטא ואשם.	כשיכיר בעצמו לשוב בתשובה, ולדעת ולהתודות כי חטא ואשם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בראשו.	הוא הקרן ראש הממון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחמשתיו.	רבתה תורה חמשיות הרבה לקרן אחת, שאם כפר בחומש ונשבע והודה, חוזר ומביא חומש על אותו חומש. וכן מוסיף והולך עד שיתמעט הקרן שנשבע לו פחות משוה פרוטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאשר הוא לו.	למי שהממון שלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צו את אהרן.	אין צו אלא לשון זרוז מיד ולדורות. אמר ר' שמעון ביותר צריך הכתוב לזרז במקום שיש בו חסרון כיס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זאת תורת העלה	הרי הענין הזה בא ללמד על הקטר חלבים ואיברים שיהא כשר כל הלילה, וללמד על הפסולין איזה אם עלה ירד, ואיזה אם עלה לא ירד, שכל תורה לרבות הוא בא, לומר תורה אחת לכל העולים, ואפלו פסולין, שאם עלו לא ירדו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא העלה.	למעט את הרובע ואת הנרבע וכיוצא בהן, שלא היה פסולן בקדש, שנפסלו קודם שבאו לעזרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מדו בד.	היא הכתנת. ומה תלמוד לומר מדו, שתהא כמדתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על בשרו.	שלא יהא דבר חוצץ בנתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והרים את הדשן.	היה חותה מלא מחתה מן המאכלות הפנימיות ונותנן במזרחו של כבש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הדשן אשר תאכל האש את העלה.	ועשאתה דשן, מאותו דשן ירים תרומה ושמו אצל המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על המזבח.	מצא אברים שעדין לא נתעכלו, מחזירן על המזבח, לאחר שחתה גחלים אלך ואלך ונטל מן הפנימיות, שנאמר את העלה על המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופשט את בגדיו.	אין זו חובה אלא דרך ארץ, שלא ילכלך בהוצאת הדשן בגדים שהוא משמש בהן תמיד. בגדים שבשל בהן קדרה לרבו אל ימזג בהן כוס לרבו, לכך ולבש בגדים אחרים פחותין מהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והוציא את הדשן.	הצבור בתפוח, כשהוא רבה ואין מקום למערכה, מוציאו משם. ואין זה חובה בכל יום, אבל התרומה חובה בכל יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאש על המזבח תוקד בו.	רבה כאן יקידות הרבה על מוקדה, ואש המזבח תוקד בו, והאש על המזבח תוקד בו, אש תמיד תוקד על המזבח, כלן נדרשו במסכת יומא (מג ב) שנחלקו רבותינו במנין המערכות שהיו שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערך עליה העלה.	עולת תמיד היא תקדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חלבי השלמים.	אם יביאו שם שלמים. ורבותינו למדו מכאן עליה, על עולת הבקר השלם כל הקרבנות כלם. מכאן שלא יהא דבר מאוחר לתמיד של בין הערבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אש תמיד.	אש שנאמר בה תמיד, היא שמדליקין בה את הנרות, שנאמר בה (שמות כז כ) להעלות נר תמיד, אף היא מעל המזבח החיצון תוקד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תכבה.	המכבה אש על המזבח עובר בשני לאוין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזאת תורת המנחה.	תורה אחת לכלן להטעינן שמן ולבונה האמורין בענין. שיכול אין לי טעונות שמן ולבונה אלא מנחת ישראל שהיא נקמצת, מנחת כהנים שהיא כליל מנין, תלמוד לומר תורת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הקרב אתה.	היא הגשה בקרן מערבית דרומית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל פני המזבח.	הוא הדרום, שהוא פניו של מזבח, שהכבש נתון לאותו הרוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והרים ממנו.	מהמחבר, שיהא עשרון שלם בבת אחת בשעת קמיצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בקמצו.	שלא יעשה מדה לקומץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מסלת המנחה ומשמנה.	מכאן שקומץ ממקום שנתרבה שמנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המנחה.	שלא תהא מעורבת באחרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל הלבנה אשר על המנחה והקטיר.	שמלקט את לבונתה לאחר קמיצה ומקטירו. ולפי שלא פרש כן אלא באחת מן המנחות בויקרא (ב, א. ג) , הצרך לשנות פרשה זו, לכלול כל המנחות כמשפטן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במקום קדש.	ואיזהו, בחצר אהל מועד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תאפה חמץ חלקם.	אף השירים אסורים בחמץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כחטאת וכאשם.	מנחת חוטא הרי היא כחטאת, לפיכך קמצה שלא לשמה פסולה. מנחת נדבה הרי היא כאשם, לפיכך קמצה שלא לשמה כשרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל זכר.	אפלו בעל מום. למה נאמר, אם לאכילה הרי כבר אמור לחם אלהיו מקדשי הקדשים  , אלא לרבות בעלי מומין למחלוקת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל אשר יגע	קדשים קלים או חלין שיגעו בה ויבלעו ממנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקדש.	להיות כמוה, שאם פסולה יפסלו, ואם כשרה יאכלו כחמר המנחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה קרבן אהרן ובניו.	אף ההדיוטות מקריבין עשירית האיפה ביום שהן מתחנכין לעבודה, אבל כהן גדול בכל יום, שנאמר מנחה תמיד  והכהן המשיח תחתיו מבניו  חק עולם  (פסוק טו) יד	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מרבכת.	חלוטה ברותחין כל צרכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תפיני.	אפויה אפיות הרבה, שאחר חליטתה אופה בתנור וחוזר ומטגנה במחבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מנחת פתים.	מלמד שטעונה פתיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המשיח תחתיו מבניו.	המשיח מבניו תחתיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כליל תקטר.	אין נקמצת להיות שיריה נאכלין אלא כלה כליל, וכן כל מנחת כהן של נדבה כליל תהיה טז	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כליל.	כלה שוה לגבוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המחטא אתה.	העובד עבודותיה שהיא נעשית חטאת על ידו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המחטא אתה יאכלנה.	הראוי לעבודה, יצא טמא בשעת זריקת דמים שאינו חולק בבשר, ואי אפשר לומר שאוסר שאר כהנים באכילתה חוץ מן הזורק דמה, שהרי נאמר למטה (פסוק כב) כל זכר בכהנים יאכל אתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל אשר יגע בבשרה.	כל דבר אוכל אשר יגע ויבלע ממנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשר יזה מדמה על הבגד.	ואם הזה מדמה על הבגד, אותו מקום דם הבגד אשר יזה עליה, תכבס בתוך העזרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יזה.	יהא נזה, כמו (איוב טו כט) ולא יטה לארץ מנלם, יהא נטוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ישבר.	לפי שהבליעה שנבלעת בו נעשה נותר, והוא הדין לכל הקדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומרק.	לשון תמרוקי הנשים (אסתר ב יב) אישקורימינ''ט בלע''ז [נקוי] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומרק ושטף.	לפלוט את בליעתו, אבל כלי חרס למדך הכתוב כאן שאינו יוצא מידי דפיו לעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל זכר בכהנים יאכל אתה.	הא למדת שהמחטא אותה האמור למעלה לא להוציא שאר הכהנים, אלא להוציא את שאינו ראוי לחטוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל חטאת	שאם הכניס מדם חטאת החיצונה לפנים פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל.	לרבות שאר קדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש קדשים הוא.	הוא קרב ואין תמורתו קרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ישחטו.	רבה לנו שחיטות הרבה, לפי שמצינו אשם בצבור, נאמר ישחטו רבים. ותלאו בעולה להביא עולת צבור לצפון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת כל חלבו	עד כאן לא נתפרשו אמורין באשם, לכך הצרך לפרשם כאן, אבל חטאת כבר נתפרשו בה בפרשת ויקרא (פרק ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את האליה.	לפי שאשם אינו בא אלא איל או כבש, ואיל וכבש נתרבו באליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשם הוא.	עד שינתק שמו ממנו. למד על אשם שמתו בעליו או שנתכפרו בעליו, אף על פי שעומד להיות דמיו עולה לקיץ המזבח, אם שחטו סתם, אינו כשר לעולה קודם שנתק לרעיה. ואינו בא ללמד על האשם שיהא פסול שלא לשמו, כמו שדרשו הוא, הכתוב בחטאת, לפי שאשם לא נאמר בו אשם הוא, אלא לאחר הקטרת אמורין, והוא עצמו שלא הקטרו אמוריו כשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תורה אחת להם.	בדבר זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הכהן אשר יכפר בו.	הראוי לכפרה חולק בו, פרט לטבול יום ומחסר כפורים ואונן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עור העלה אשר הקריב לכהן לו יהיה.	פרט לטבול יום ומחסר כפורים ואונן שאינן חולקים בעורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכהן המקריב אתה	יכול לו לבדו, תלמוד לומר לכל בני אהרן תהיה. יכול לכלן, תלמוד לומר לכהן המקריב, הא כיצד לבית אב של אותו יום שמקריבין אותה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלולה בשמן.	זו מנחת נדבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחרבה.	זו מנחת חוטא ומנחת קנאות שאין בהן שמן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם על תודה יקריבנו.	אם על דבר הודאה על נס שנעשה לו, כגון יורדי הים והולכי מדברות וחבושי בית האסורים וחולה שנתרפא שהם צריכין להודות שכתוב בהן (תהלים קז כא. כב) יודו לה' חסדו ונפלאותיו לבני אדם ויזבחו זבחי תודה. אם על אחת מאלה נדר שלמים הללו, שלמי תודה הן, וטעונות לחם האמור בענין, ואינן נאכלין אלא ליום ולילה, כמו שמפורש כאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקריב על זבח התודה.	ארבעה מיני לחם חלות, ורקיקין, ורבוכה, שלשה מיני מצה, וכתיב (פסוק יג) על חלת לחם חמץ  , וכל מין ומין עשר חלות, כך מפורש במנחות (עז א) . ושעורן חמש סאין ירושלמיות שהן שש מדבריות, עשרים עשרון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקריב קרבנו על זבח.	מגיד שאין הלחם קדוש קדשת הגוף להפסל ביוצא וטבול יום ומלצאת לחלין בפדיון, עד שישחט הזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחד מכל קרבן.	לחם אחד מכל מין ומין יטול תרומה לכהן העובד עבודתה, והשאר נאכל לבעלים ובשרה לבעלים, חוץ מחזה ושוק שבה, כמו שמפורש למטה (פסוקים כט. לב) תנופת חזה ושוק בשלמים. והתודה קרויה שלמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובשר זבח תודת שלמיו.	יש כאן רבויין הרבה, לרבות חטאת ואשם ואיל נזיר וחגיגת ארבעה עשר, שיהיו נאכלין ליום ולילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום קרבנו יאכל.	וכזמן בשרה זמן לחמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יניח ממנו עד בקר.	אבל אוכל הוא כל הלילה, אם כן למה אמרו עד חצות, כדי להרחיק אדם מן העברה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם נדר או נדבה.	שלא הביאה על הודאה של נס, אינה טעונה לחם ונאכלת לשני ימים, כמו שמפורש בענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וממחרת והנותר ממנו.	בראשון יאכל. וי''ו זו יתרה היא, ויש כמוה הרבה במקרא, כגון (בראשית לו כד) ואלה בני צבעון ואיה וענה, (דניאל ח יג) תת וקדש וצבא מרמס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם האכל יאכל	במחשב בשחיטה לאכלו בשלישי הכתוב מדבר. יכול אם אכל ממנו בשלישי יפסל למפרע, תלמוד לומר המקריב אותו לא יחשב, בשעת הקרבה הוא נפסל, ואינו נפסל בשלישי. וכן פרושו בשעת הקרבתו לא תעלה זאת במחשבה, ואם חשב פגול יהיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנפש האכלת ממנו.	אפלו בתוך הזמן עונה תשא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והבשר.	של קדש שלמים אשר יגע בכל טמא לא יאכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל טהור יאכל בשר.	מה תלמוד לומר, לפי שנאמר (דברים יב כז) ודם זבחיך ישפך  והבשר תאכל, יכול לא יאכלו שלמים אלא הבעלים, לכך נאמר כל טהור יאכל בשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והבשר כל טהור יאכל בשר.	כלומר כל מה שאסרתי לך בחטאת ואשם, שאם יצאו חוץ לקלעם אסורין, כמו שכתוב (ו ט) בחצר אהל מועד יאכלוה, בבשר זה אני אומר לך כל טהור יאכל בשר אפלו בכל העיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטמאתו עליו.	בטמאת הגוף הכתוב מדבר, אבל טהור שאכל את הטמא, אינו ענוש כרת, אלא באזהרה והבשר אשר יגע בכל טמא  (פסוק יט) . ואזהרת טמא שאכל את הטהור אינה מפורשת בתורה, אלא חכמים למדוה בגזרה שוה. שלש כריתות אמורות באוכלי קדשים בטמאת הגוף, ודרשוה רבותינו בשבועות (ז א) אחת לכלל ואחת לפרט ואחת ללמד על קרבן עולה ויורד, שלא נאמר אלא על טמאת מקדש וקדשיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יעשה לכל מלאכה.	בא ולמד על החלב שאינו מטמא טמאת נבלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכל לא תאכלהו.	אמרה תורה יבוא אסור נבלה וטרפה ויחול על אסור חלב, שאם אכלו, יתחיב אף על לאו של נבלה, ולא תאמר אין אסור חל על אסור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל מושבתיכם.	לפי שהיא חובת הגוף ואינה חובת קרקע, נוהגת בכל מושבות, ובמסכת קדושין בפרק א' (לז א) מפרש למה הצרך לומר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לעוף ולבהמה.	פרט לדם דגים וחגבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ידיו תביאינה	שתהא יד הבעלים מלמעלה והחלב והחזות נתונין בה, ויד כהן מלמטה ומניפן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אשי ה'.	ומה הן האשים,	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את החלב על החזה יביאנו.	כשמביאו מבית המטבחים נותן החלב על החזה, וכשנותנו ליד הכהן המניף נמצא החזה למעלה והחלב למטה, וזהו האמור במקום אחר (ויק' י טו) שוק התרומה וחזה התנופה על אשי החלבים יביאו להניף  , ולאחר התנופה נותנו לכהן המקטיר, ונמצא החזה למטה, וזהו שנאמר (ויק' ט כ) וישימו את החלבים על החזות ויקטר החלבים המזבחה. למדנו ששלשה כהנים זקוקין לה, כך מפורש במנחות (סב א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקטיר הכהן את החלב.	ואחר כך והיה החזה לאהרן, למדנו שאין הבשר נאכל בעוד שהאמורים למטה מן המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שוק.	מן הפרק של ארכבה הנמכרת עם הראש עד הפרק האמצעי, שהוא סובך של רגל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המקריב את דם השלמים	מי שהוא ראוי לזריקתו ולהקטיר חלבו, יצא טמא בשעת זריקת דמים או בשעת הקטר חלבים, שאינו חולק בבשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התנופה' התרומה.	מוליך ומביא, מעלה ומוריד לז	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולמלואים.	ליום חנוך הכהנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קח את אהרן.	פרשה זו נאמרה שבעת ימים קודם הקמת המשכן, שאין מקדם ומאחר בתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת פר החטאת	אלו האמורים בענין צואת המלואים בואתה תצוה, ועכשיו ביום ראשון למלואים חזר וזרזו בשעת מעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הקהל אל פתח אהל מועד.	זה אחד מן המקומות שהחזיק מועט את המרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זה הדבר.	דברים שתראו שאני עושה לפניכם צוני הקדוש ברוך הוא לעשות, ואל תאמרו לכבודי ולכבוד אחי אני עושה. כל הענין הזה פרשתי בואתה תצוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את האורים.	כתב של שם המפורש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישם על המצנפת.	פתילי תכלת הקבועים בציץ נתן על המצנפת, נמצא הציץ תלוי במצנפת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויז ממנו על המזבח.	לא ידעתי היכן נצטוה בהזאות הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצק' וימשח.	בתחלה יוצק על ראשו, ואחר כך נותן בין ריסי עיניו ומושך באצבעו מזה לזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחבש.	לשון קשירה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחטא את המזבח.	חטאו וטהרו מזרות להכנס לקדשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקדשהו.	בעבודה זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכפר עליו.	מעתה כל הכפרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת יתרת הכבד.	על הכבד (שמות כט יג) לבד הכבד, שהיה נוטל מעט מן הכבד עמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איל המלאים.	איל השלמים, שמלואים לשון שלמים, שממלאים ומשלימים את הכהנים בכהנתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקטר המזבחה.	משה שמש כל שבעת ימי המלואים בחלוק לבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צוה ה' לעשת.	כל שבעת הימים. ורבותינו זכרונם לברכה דרשו לעשות. זה מעשה פרה. לכפר. זה מעשה יום הכפורים, וללמד שכהן גדול טעון פרישה קודם יום הכפורים שבעת ימים, וכן הכהן השורף את הפרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תמותו.	הא אם לא תעשו כן, הרי אתם חיבים מיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעש אהרן ובניו.	להגיד שבחן שלא הטו ימין ושמאל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויהי ביום השמיני.	שמיני למלואים, הוא ראש חדש ניסן, שהוקם המשכן בו ביום ונטל עשר עטרות השנויות בסדר עולם (פרק ז) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולזקני ישראל.	להשמיעם שעל פי הדבור אהרן נכנס ומשמש בכהנה גדולה, ולא יאמרו מאליו נכנס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קח לך עגל.	להודיע שמכפר לו הקדוש ברוך הוא על ידי עגל זה על מעשה העגל שעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי היום ה' נראה אליכם.	להשרות שכינתו במעשה ידיכם לכך קרבנות הללו באין חובה ליום זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרב אל המזבח.	שהיה אהרן בוש וירא לגשת. אמר לו משה למה אתה בוש, לכך נבחרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את חטאתך.	עגל בן בקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת עלתך.	איל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרבן העם.	שעיר עזים ועגל וכבש. כל מקום שנאמר עגל, בן שנה הוא, ומכאן אתה למד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת הבשר ואת העור	לא מצינו חטאת חיצונה נשרפת אלא זו ושל מלאים, וכלן על פי הדבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימצאו.	לשון הושטה והזמנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויחטאהו.	עשהו כמשפט חטאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כראשון.	כעגל שלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעשה כמשפט.	המפורש בעולת נדבה בויקרא (פרק א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וימלא כפו.	היא קמיצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלבד עלת הבקר.	כל אלה עשה אחר עולת התמיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והמכסה.	חלב המכסה את הקרב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישימו את החלבים על החזות.	לאחר התנופה נתנן כהן המניף לכהן אחר להקטירם, נמצאו העליונים למטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויברכם.	ברכת כהנים יברכך, יאר, ישא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירד.	מעל המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויבא משה ואהרן	למה נכנסו, מצאתי בפרשת מלאים בבריתא הנוספת על תורת כהנים שלנו למה נכנס משה עם אהרן, ללמדו על מעשה הקטרת. או לא נכנס אלא לדבר אחר, הריני דן ירידה וביאה טעונות ברכה, מה ירידה מעין עבודה, אף ביאה מעין עבודה, הא למדת למה נכנס משה עם אהרן, ללמדו על מעשה הקטרת. דבר אחר כיון שראה אהרן שקרבו כל הקרבנות ונעשו כל המעשים ולא ירדה שכינה לישראל, היה מצטער ואמר יודע אני שכעס הקדוש ברוך הוא עלי ובשבילי לא ירדה שכינה לישראל. אמר לו למשה, משה אחי כך עשית לי, שנכנסתי ונתבישתי. מיד נכנס משה עמו ובקשו רחמים וירדה שכינה לישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצאו ויברכו את העם.	אמרו ויהי נועם ה' אלהינו עלינו (תהלים צ יז) , יהי רצון שתשרה שכינה במעשה ידיכם. לפי שכל שבעת ימי המלואים, שהעמידו משה למשכן ושמש בו ופרקו בכל יום, לא שרתה בו שכינה, והיו ישראל נכלמים ואומרים למשה, משה רבנו, כל הטורח שטרחנו, שתשרה שכינה בינינו ונדע שנתכפר לנו עון העגל. לכך אמר להם זה הדבר אשר צוה ה' תעשו וירא אליכם כבוד ה' (פסוק ו) , אהרן אחי כדאי וחשוב ממני שעל ידי קרבנותיו ועבודתו תשרה שכינה בכם ותדעו שהמקום בחר בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וירנו.	כתרגומו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותצא אש.	רבי אלעזר אומר לא מתו בני אהרן אלא על ידי שהורו הלכה בפני משה רבן. רבי ישמעאל אומר שתויי יין נכנסו למקדש, תדע שאחר מיתתן הזהיר הנותרים שלא יכנסו שתויי יין למקדש. משל למלך, שהיה לו בן בית וכו' , כדאיתא בויקרא רבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא אשר דבר	היכן דבר ונועדתי שמה לבני ישראל ונקדש בכבודי (שמות כט מג) . אל תקרי בכבודי אלא במכבדי. אמר לו משה לאהרן, אהרן אחי יודע הייתי שיתקדש הבית במידעיו של מקום והייתי סבור או בי או בך, עכשיו רואה אני שהם גדולים ממני וממך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידם אהרן.	קבל שכר על שתיקתו. ומה שכר קבל, שנתיחד עמו הדבור, שנאמרה לו לבדו פרשת שתויי יין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בקרבי.	בבחירי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועל פני כל העם אכבד.	כשהקדוש ברוך הוא עושה דין בצדיקים מתירא ומתעלה ומתקלס, אם כן באלו, כל שכן ברשעים, וכן הוא אומר (תהלים סח לו) נורא אלהים ממקדשיך, אל תקרא ממקדשיך אלא ממקדשיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דד אהרן.	עזיאל אחי עמרם היה, שנאמר (שמות ו יח) ובני קהת  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שאו את אחיכם	כאדם האומר לחברו העבר את המת מלפני הכלה, שלא לערבב את השמחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכתנתם.	של מתים. מלמד שלא נשרפו בגדיהם אלא נשמתם, כמין שני חוטין של אש נכנסו לתוך חטמיהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תפרעו.	אל תגדלו שער. מכאן שאבל אסור בתספורת, אבל אתם אל תערבבו שמחתו של מקום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תמתו.	הא אם תעשו כן תמותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואחיכם כל בית ישראל.	מכאן שצרתן של תלמידי חכמים מטלת על הכל להתאבל בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יין ושכר.	יין דרך שכרותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בבאכם אל אהל מועד.	אין לי אלא בבואם להיכל, בגשתם למזבח מנין, נאמר כאן ביאת אהל מועד, ונאמר בקדוש ידים ורגלים ביאת אהל מועד, מה להלן עשה גישת מזבח כביאת אהל מועד, אף כאן עשה גישת מזבח כביאת אהל מועד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולהבדיל.	כדי שתבדילו בין עבודה קדושה למחללת, הא למדת שאם עבד, עבודתו פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולהורת.	למד שאסור שכור בהוראה. יכול יהא חיב מיתה, תלמוד לומר אתה ובניך אתך ולא תמותו (פסוק ט) , כהנים בעבודתם במיתה, ואין חכמים בהוראתם במיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנותרים.	מן המיתה. מלמד שאף עליהם נקנסה מיתה על עון העגל, הוא שנאמר (דברים ט כ) ובאהרן התאנף ה' מאד להשמידו, ואין השמדה אלא כלוי בנים, שנאמר (עמוס ב ט) ואשמיד פריו ממעל, ותפלתו של משה בטלה מחצה, שנאמר (דברים ט כ) ואתפלל גם בעד אהרן בעת ההיא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קחו את המנחה.	אף על פי שאתם אוננין וקדשים אסורים לאונן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את המנחה.	זו מנחת שמיני ומנחת נחשון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלוה מצות.	מה תלמוד לומר, לפי שהיא מנחת צבור ומנחת שעה ואין כיוצא בה לדורות, הצרך לפרש בה דין שאר מנחות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחק בניך.	אין לבנות חק בקדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי כן צויתי.	באנינות יאכלוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת חזה התנופה.	של שלמי צבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תאכלו במקום טהור.	וכי את הראשונים אכלו במקום טמא, אלא הראשונים שהם קדשי קדשים הזקקה אכילתם במקום קדוש, אבל אלו אין צריכים תוך הקלעים, אבל צריכים הם להאכל תוך מחנה ישראל, שהוא טהור מלכנס שם מצורעים. מכאן שקדשים קלים נאכלין בכל העיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתה ובניך ובנתיך.	אתה ובניך בחלק, אבל בנותיך לא בחלק, אלא אם תתנו להן מתנות, רשאות הן לאכול בחזה ושוק. או אינו אלא אף הבנות בחלק, תלמוד לומר כי חקך וחק בניך נתנו, חק לבנים ואין חק לבנות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שוק התרומה וחזה התנופה.	לשון אשר הונף ואשר הורם. תנופה מוליך ומביא, תרומה מעלה ומוריד. ולמה חלקן הכתוב, תרומה בשוק ותנופה בחזה, לא ידענו, ששניהם בהרמה והנפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על אשי החלבים.	מכאן שהחלבים למטה בשעת תנופה, וישוב המקראות שלא יכחישו זה את זה, כבר פרשתי שלשתן בצו את אהרן (ז ל) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שעיר החטאת.	שעיר מוספי ראש חדש. ושלשה שעירי חטאות קרבו בו ביום שעיר עזים, ושעיר נחשון ושעיר ראש חדש, ומכלן לא נשרף אלא זה. ונחלקו בדבר חכמי ישראל יש אומרים, מפני הטמאה שנגעה בו נשרף. ויש אומרים, מפני אנינות נשרף, לפי שהוא קדשי דורות, אבל בקדשי שעה סמכו על משה שאמר להם במנחה (פסוק יב) ואכלוה מצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דרש דרש.	שתי דרישות הללו מפני מה נשרף זה, ומפני מה נאכלו אלו, כך הוא בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על אלעזר ועל איתמר.	בשביל כבודו של אהרן הפך פניו כנגד הבנים וכעס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מדוע לא אכלתם את החטאת במקום הקדש.	וכי חוץ לקדש אכלוה, והלא שרפוה, ומה הוא אומר במקום הקדש, אלא אמר להם שמא חוץ לקלעים יצאה ונפסלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי קדש קדשים הוא.	ונפסלת ביוצא, והם אמרו לו לאו. אמר להם הואיל ובמקום הקדש היתה, מדוע לא אכלתם אותה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתה נתן לכם לשאת	שהכהנים אוכלים ובעלים מתכפרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשאת את עון העדה.	מכאן למדנו ששעיר ראש חדש היה, שהוא מכפר על עון טמאת מקדש וקדשיו, שחטאת שמיני וחטאת נחשון לא לכפרה באו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הן לא הובא	שאלו הובא היה לכם לשרפה, כמו שנאמר (ויקרא ו כג) וכל חטאת אשר יובא מדמה  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אכל תאכלו אתה.	היה לכם לאכלה אף על פי שאתם אוננים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר צויתי.	לכם במנחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר אהרן.	אין לשון דבור אלא לשון עז, שנאמר (במדבר כא ה) וידבר העם  אפשר משה קצף על אלעזר ועל איתמר, ואהרן מדבר, הא ידעת שלא היתה אלא מדרך כבוד. אמרו אינו בדין שיהא אבינו יושב ואנו מדברים לפניו, ואינו בדין שיהא תלמיד משיב את רבו. יכול מפני שלא היה באלעזר להשיב, תלמוד לומר (במדבר לא כא) ויאמר אלעזר הכהן אל אנשי הצבא  , הרי כשרצה, דבר לפני משה ולפני הנשיאים, זו מצאתי בספרי של פנים שני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הן היום הקריבו.	מהו אומר, אלא אמר להם משה שמא זרקתם דמה אוננים, שהאונן שעבד חלל. אמר לו אהרן וכי הם הקריבו, שהם הדיוטות, אני הקרבתי, שאני כהן גדול ומקריב אונן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותקראנה אתי כאלה.	אפלו לא היו המתים בני אלא שאר קרובים שאני חיב להיות אונן עליהם כאלו, כגון כל האמורים בפרשת כהנים שהכהן מטמא להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלתי חטאת.	ואם אכלתי הייטב  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	היום.	אבל אנינות לילה מתר, שאין אונן אלא יום קבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הייטב בעיני ה'.	אם שמעת בקדשי שעה אין לך להקל בקדשי דורות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וייטב בעיניו.	הודה ולא בוש לומר לא שמעתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל משה ואל אהרן.	למשה אמר שיאמר לאהרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאמר אליהם.	אמר שיאמר לאלעזר ולאיתמר, או אינו אלא לאמר לישראל, כשהוא אומר דברו אל בני ישראל, הרי דבור אמור לישראל, הא מה אני מקים לאמר אליהם, לבניו לאלעזר ולאיתמר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דברו אל בני ישראל.	את כלם השוה להיות שלוחים בדבר זה, לפי שהשוו בדמימה וקבלו עליהם גזרת המקום באהבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זאת החיה.	לשון חיים, לפי שישראל דבוקים במקום וראויין להיות חיים, לפיכך הבדילם מן הטמאה וגזר עליהם מצות, ולאמות העולם לא אסר כלום. משל לרופא שנכנס לבקר את החולה וכו' , כדאיתא במדרש רבי תנחומא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את זה תאכלו	אף בשרצי המים אחז מכל מין ומין והראה להם. וכן בעוף ואת אלה תשקצו מן העוף. וכן בשרצים וזה לכם הטמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זאת החיה מכל הבהמה.	מלמד שהבהמה בכלל חיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מפרסת.	כתרגומו סדיקא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושסעת שסע.	שמבדלת מלמעלה ומלמטה בשתי צפרנין, כתרגומו ומטלפא טלפין, שיש שפרסותיו סדוקות מלמעלה ואינן שסועות ומבדלות לגמרי, שמלמטה מחברות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעלת גרה.	מעלה ומקיאה האוכל ממעיה ומחזרת אותו לתוך פיה לכתשו ולטחנו הדק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בבהמה.	תיבה זו יתרה היא לדרשה, להתיר את השליל הנמצא במעי אמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתה תאכלו.	ולא בהמה טמאה. והלא באזהרה היא, אלא לעבור עליה בעשה ולא תעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבשרם לא תאכלו.	אין לי אלא אלו, שאר בהמה טמאה שאין לה שום סימן טהרה מנין, אמרת קל וחמר ומה אלו שיש בהן קצת סימני טהרה אסורות וכו' :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבשרם.	על בשרם באזהרה, ולא על עצמות וגידין וקרנים וטלפים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובנבלתם לא תגעו.	יכול יהו ישראל מזהרים על מגע נבלה, תלמוד לומר אמור אל הכהנים  (ויקרא כא א) , כהנים מזהרין ואין ישראל מזהרין. קל וחמר מעתה ומה טמאת מת חמורה, לא הזהיר בה אלא כהנים, טמאת נבלה קלה לא כל שכן. ומה תלמוד לומר לא תגעו, ברגל. זהו שאמרו חיב אדם לטהר עצמו ברגל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סנפיר.	אלו ששט בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קשקשת.	אלו קלפים הקבועים בו, כמו שנאמר (שמואל א יז ה) ושריון קשקשים הוא לבוש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרץ.	בכל מקום משמעו דבר נמוך שרוחש ונע ונד על הארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושקץ יהיו.	לאסר את עירוביהן, אם יש בו בנותן טעם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת נבלתם תשקצו.	לרבות יבחושין שסננן. יבחושין מושקירונ''ש בלע''ז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל אשר אין לו	מה תלמוד לומר, שיכול אין לי שיהא מתר אלא המעלה סימנין שלו ליבשה, השירן במים מנין, תלמוד לומר כל אשר אין לו סנפיר וקשקשת במים, הא אם היו לו במים אף על פי שהשירן בעליתו מתר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יאכלו.	לחיב את המאכילן לקטנים. שכך משמעו לא יהיו נאכלים על ידך. או אינו אלא לאסרו בהנאה, תלמוד לומר (דברים יד יב) לא תאכלו, באכילה אסורין בהנאה מתרין. כל עוף שנאמר בו למינה, למינו, למינהו, יש באותו המין שאין דומין זה לזה, לא במראיהם ולא בשמותם, וכלן מין אחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנץ.	אישפרויי''ר :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השלך.	פרשו רבותינו זה השולה דגים מן הים. וזהו שתרגם אנקלוס ושלינונא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כוס וינשוף.	הם צואיטי''ש הצועקים בלילה ויש להם לסתות כאדם. ועוד אחר דומה לו שקורין יב''ן [לילית] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	התנשמת.	היא קלב''א שורי''ץ [עטלף] ודומה לעכבר ופורחת בלילה. ותנשמת האמורה בשרצים היא דומה לה, ואין לה עינים וקורין לה טלפ''א [חפרפרת] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	החסידה.	זו דיה לבנה ציגוני''ה . ולמה נקרא שמה חסידה, שעושה חסידות עם חברותיה במזונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האנפה.	היא דיה רגזנית. ונראה לי שזו היא שקורין לה היירו''ן :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הדוכיפת.	תרנגול הבר וכרבלתו כפולה ובלע''ז הירופ''א , ולמה נקרא שמו דוכיפת, שהודו כפות, וזו היא כרבלתו. תרגום אנקלוס ונגר טורא נקרא על שם מעשיו, כמו שפרשו רבותינו במסכת גטין בפרק מי שאחזו (דף סח ב) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרץ העוף.	הם הדקים הנמוכים הרוחשין על הארץ, כגון זבובים וצרעין ויתושין וחגבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על ארבע.	על ארבע רגלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממעל לרגליו.	סמוך לצוארו יש לו כמין שתי רגלים לבד ארבע רגליו, וכשרוצה לעוף ולקפוץ מן הארץ מתחזק באותן שתי כרעים ופורח, ויש הרבה מהם במקומנו בינותינו, כאותן שקורין לנגושט''א , אבל אין אנו בקיאין בהן, שארבעה סימני טהרה נאמרו בהם ארבע רגלים, וארבע כנפים, וקרסלין אלו כרעים הכתובים כאן, וכנפיו חופין את רבו. וכל סימנים הללו מצויין באותן שבינותינו, אבל יש שראשן ארוך ויש שאין להם זנב וצריך שיהא שמו חגב, ובזה אין אנו יודעים להבדיל ביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל שרץ העוף	בא ללמד שאם יש לו חמש טהור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולאלה.	העתידין להאמר למטה בענין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תטמאו.	כלומר בנגיעתם יש טמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל הנשא מנבלתם.	כל מקום שנאמרה טמאת משא, חמורה מטמאת מגע, שהיא טעונה כבוס בגדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מפרסת פרסה ושסע איננה שסעת.	כגון גמל שפרסתו סדוקה למעלה, אבל למטה היא מחברת. כאן למדך שנבלת בהמה טמאה מטמאה, ובענין שבסוף הפרשה פרש על בהמה טהורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על כפיו.	כגון כלב ודב וחתול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טמאים הם לכם.	למגע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזה לכם הטמא.	כל טמאות הללו אינן לאסור אכילה אלא לטמאה ממש, להיות טמא במגען ונאסר לאכול תרומה וקדשים ולכנס במקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	החלד.	מושטיל''ה [נמיה] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והצב.	פרוי''ט [קרפדה] שדומה לצפרדע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאנקה.	היריצו''ן [קפוד] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והלטאה.	לישרד ''ה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והחמט.	לימצ''ה [חלזון] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והתנשמת.	טלפ''א [חפרפרת] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במים יובא.	ואף לאחר טבילתו טמא הוא לתרומה עד הערב, ואחר כך וטהר בהערב השמש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תוכו.	אין כלי חרס מטמא אלא מאוירו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל אשר בתוכו יטמא.	הכלי חוזר ומטמא מה שבאוירו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתו תשברו.	למד שאין לו טהרה במקוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכל האכל אשר יאכל.	מוסב על מקרא העליון, כל אשר בתוכו יטמא, מכל האכל אשר יאכל אשר יבא עליו מים והוא בתוך כלי חרס הטמא, יטמא. וכן כל משקה אשר ישתה בכל כלי, והוא בתוך כלי חרס הטמא, יטמא. למדנו מכאן דברים הרבה. למדנו שאין אוכל מכשר ומתקן לקבל טמאה עד שיבאו עליו מים פעם אחת, ומשבאו עליו מים פעם אחת מקבל טמאה לעולם ואפלו נגוב. והיין והשמן וכל הנקרא משקה מכשיר זרעים לטמאה כמים. שכך יש לדרוש המקרא, אשר יבא עליו מים או כל משקה אשר ישתה בכל כלי יטמא האוכל. ועוד למדו רבותינו מכאן, שאין ולד הטמאה מטמא כלים, שכך שנינו יכול יהיו כל הכלים מטמאין מאויר כלי חרס, תלמוד לומר כל אשר בתוכו יטמא מכל האוכל, אוכל מטמא מאויר כלי חרס, ואין כל הכלים מטמאין מאויר כלי חרס, לפי שהשרץ אב הטמאה והכלי, שנטמא ממנו, ולד הטמאה, לפיכך אינו חוזר ומטמא כלים שבתוכו. ולמדנו עוד, שהשרץ שנפל לאויר תנור והפת בתוכו, ולא נגע השרץ בפת, התנור ראשון והפת שניה. ולא נאמר רואין את התנור כאלו מלא טמאה ותהא הפת תחלה, שאם אתה אומר כן לא נתמעטו כל הכלים מלהטמא מאויר כלי חרס, שהרי טמאה עצמה נגעה בהן מגבן. ולמדנו עוד על ביאת מים, שאינה מכשרת זרעים אלא אם כן נפלו עליהן משנתלשו, שאם אתה אומר מקבלין הכשר במחבר, אין לך שלא באו עליו מים, ומהו אומר אשר יבוא עליו מים, משנתלשו. ולמדנו עוד שאין אוכל מטמא אחרים אלא אם כן יש בו כביצה, שנאמר אשר יאכל, אוכל הנאכל בבת אחת, ושערו חכמים אין בית הבליעה מחזיק יותר מביצת תרנגולת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תנור וכירים.	כלים המטלטלין הם, והם של חרס ויש להן תוך, ושופת את הקדרה על נקב החלל ושניהם פיהם למעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יתץ.	שאין לכלי חרס טהרה בטבילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטמאים יהיו לכם.	שלא תאמר מצוה אני לנתצם, תלמוד לומר וטמאים יהיו לכם, אם רצה לקימן בטמאתן רשאי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך מעין ובור מקוה מים.	המחברים לקרקע, אין מקבלין טמאה. ועוד יש לך ללמוד יהיה טהור הטובל בהם מטמאתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונגע בנבלתם יטמא.	אפלו הוא בתוך מעין ובור ונוגע בנבלתם יטמא, שלא תאמר קל וחומר אם מטהר את הטמאים מטמאתם, קל וחמר שיציל את הטהור מלטמא, לכך נאמר ונוגע בנבלתם יטמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זרע זרוע.	זריעה של מיני זרעונין. זרוע שם דבר הוא, כמו ויתנו לנו מן הזרועים: (דניאל א יב)	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טהור הוא.	למדך הכתוב שלא הכשר ונתקן לקרות אוכל לקבל טמאה, עד שיבואו עליו מים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יתן מים על זרע.	לאחר שנתלש, שאם תאמר יש הכשר במחבר, אין לך זרע שלא הכשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מים על זרע.	בין מים בין שאר משקין, בין נפלו הם על הזרע, בין הזרע נפל לתוכן, הכל נדרש בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונפל מנבלתם עליו.	אף משנגב מן המים, שלא הקפידה תורה אלא להיות עליו שם אוכל, ומשירד עליו הכשר קבלת טמאה פעם אחת, שוב אינו נעקר המנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בנבלתה.	ולא בעצמות וגידים ולא בקרנים וטלפים ולא בעור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנשא את נבלתה.	חמורה טמאת משא מטמאת מגע, שהנושא מטמא בגדים, והנוגע אין בגדיו טמאין, שלא נאמר בו יכבס בגדיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאכל מנבלתה.	יכול תטמאנו אכילתו, כשהוא אומר בנבלת עוף טהור (ויקרא כב ח) נבלה וטרפה לא יאכל לטמאה בה, אותה מטמאה בגדים באכילתה, ואין נבלת בהמה מטמאה בגדים באכילתה בלא משא, כגון אם תחבה לו חברו בבית הבליעה, אם כן מה תלמוד לומר האכל, לתן שעור לנושא ולנוגע כדי אכילה והוא כזית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטמא עד הערב.	אף על פי שטבל צריך הערב שמש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השרץ על הארץ.	להוציא את היתושין שבכליסין ושבפולין ואת הזיזין שבעדשים, שהרי לא שרצו על הארץ אלא בתוך האוכל, אבל משיצאו לאויר ושרצו הרי נאסרו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יאכל.	לחיב על המאכיל כאוכל. ואין קרוי שרץ אלא דבר נמוך קצר רגלים, שאינו נראה אלא כרוחש ונד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הולך על גחון.	זה נחש, ולשון גחון שחיה, שהולך שח ונופל על מעיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל הולך.	להביא השלשולין ואת הדומה לדומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הולך על ארבע.	זה עקרב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל.	להביא את החפושית אישקרבו''ט בלע''ז ואת הדומה לדומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מרבה רגלים.	זה נדל, שרץ שיש לו רגלים מראשו ועד זנבו לכאן ולכאן, וקורין ציינפיי''ש :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תשקצו.	באכילתן, שהרי כתיב נפשותיכם, ואין שקוץ נפש במגע, וכן ולא תטמאו באכילתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונטמתם בם.	אם אתם מטמאין בהם בארץ אף אני מטמא אתכם בעולם הבא ובישיבת מעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אני ה' אלהיכם.	כשם שאני קדוש שאני ה' אלהיכם, כך והתקדשתם קדשו עצמכם למטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והייתם קדשים.	לפי שאני אקדש אתכם למעלה ובעולם הבא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תטמאו	לעבור עליהם בלאוין הרבה. וכל לאו מלקות, וזהו שאמרו בתלמוד [ מכות טז ] אכל פוטיתא לוקה ארבע, נמלה לוקה חמש, צרעה לוקה שש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אני ה' המעלה אתכם.	על מנת שתקבלו מצותי העלתי אתכם. דבר אחר כי אני ה' המעלה אתכם, בכלן כתיב והוצאתי, וכאן כתיב המעלה, תנא דבי רבי ישמעאל אלמלי לא העלתי את ישראל ממצרים אלא בשביל שאין מטמאין בשרצים כשאר אמות, דים, ומעליותא היא גבייהו, זהו לשון מעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להבדיל.	לא בלבד השונה, אלא שתהא יודע ומכיר ובקי בהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בין הטמא ובין הטהר.	צריך לומר בין חמור לפרה והלא כבר מפורשים הם, אלא בין טמאה לך לטהורה לך, בין נשחט חציו של קנה לנשחט רבו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובין החיה הנאכלת.	צריך לומר בין צבי לערוד, והלא כבר מפורשים הם, אלא בין שנלדו בה סימני טרפה כשרה, לנלדו בה סימני טרפה פסולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשה כי תזריע.	אמר ר' שמלאי כשם שיצירתו של אדם אחר כל בהמה חיה ועוף במעשה בראשית, כך תורתו נתפרשה אחר תורת בהמה חיה ועוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תזריע.	לרבות שאפלו ילדתו מחוי, שנמחה ונעשה כעין זרע, אמו טמאה לידה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כימי נדת דותה תטמא.	כסדר כל טמאה האמורה בנדה מטמאה בטמאת לידה, ואפלו נפתח הקבר בלא דם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דותה.	לשון דבר הזב מגופה. לשון אחר לשון מדוה וחולי, שאין אשה רואה דם שלא תחלה (י''ג: תחלה) ראשה ואבריה כבדין עליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תשב.	אין תשב אלא לשון עכבה, כמו (דברים א מו) ותשבו בקדש, וישב באלני ממרא (בראשית יג יח) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בדמי טהרה.	אף על פי שרואה דם טהורה. בדמי טהרה לא מפיק ה''א, והוא שם דבר, כמו טוהר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימי טהרה.	מפיק ה''א, ימי טוהר שלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל קדש	לרבות את התרומה, לפי שזו טבולת יום ארוך, שטבלה לסוף שבעה ואין שמשה מעריב לטהרה עד שקיעת החמה של יום ארבעים, של מחר תביא את כפרת טהרתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תגע.	אזהרה לאוכל, כמו ששנויה ביבמות (עה א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטהרה.	מכלל שעד כאן קרויה טמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחד לעלה ואחד לחטאת.	לא הקדימה הכתוב אלא למקראה, אבל הקרבת חטאת קודם לעולה, כך שנינו בזבחים בפרק כל התדיר (זבחים צ א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שאת או ספחת	שמות נגעים הם ולבנות זו מזו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהרת.	חברבורות טיי''א בלע''ז [כתם] וכן (איוב לז כא) בהיר הוא בשחקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל אהרן	גזרת הכתוב היא שאין טמאת נגעים וטהרתן אלא על פי כהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושער בנגע הפך לבן.	מתחלה שחור והפך ללבן בתוך הנגע, ומעוט שער שנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עמק מעור בשרו.	כל מראה לבן עמק הוא, כמראה חמה עמוקה מן הצל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטמא אתו.	יאמר לו טמא אתה, ששער לבן סימן טמאה הוא גזרת הכתוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועמק אין מראה.	לא ידעתי פרושו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והסגיר.	יסגירנו בבית אחד ולא יראה עד סוף השבוע, ויוכיחו סימנים עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעיניו.	במראהו ובשיעורו הראשון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והסגירו שנית.	הא אם פשה בשבוע ראשון טמא מחלט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כהה.	הכהה מראיתו, הא אם עמד במראיתו או פשה טמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מספחת.	שם נגע טהור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכבס בגדיו וטהר.	הואיל ונזקק להסגר נקרא טמא וצריך טבילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטמאו הכהן.	ומשטמאו הרי הוא מחלט וזקוק לצפרים ולתגלחת ולקרבן האמור בפרשת זאת תהיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צרעת הוא.	המספחת הזאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צרעת.	לשון נקבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נגע.	לשון זכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומחית.	שינמינ''ט בלע''ז [רפוי] , שנהפך מקצת הלובן שבתוך השאת למראה בשר, אף הוא סימן טמאה, שער לבן בלא מחיה, ומחיה בלא שער לבן, ואף על פי שלא נאמרה מחיה אלא בשאת, אף בכל המראות ותולדותיהן הוא סימן טמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צרעת נושנת הוא.	מכה ישנה היא תחת המחיה, וחבורה זו נראית בריאה מלמעלה ותחתיה מלאה לחה, שלא תאמר הואיל ועלתה מחיה אטהרנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מראשו.	של אדם ועד רגליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכל מראה עיני הכהן.	פרט לכהן שחשך מאורו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביום הראות בו בשר חי.	אם צמחה בו מחיה הרי כבר פרש שהמחיה סימן טמאה, אלא הרי שהיה הנגע באחד מעשרים וארבעה ראשי אברים שאין מטמאין משום מחיה, לפי שאין נראה הנגע כלו כאחד ששופע אלך ואלך, וחזר ראש האבר ונתגלה שפועו על ידי שמן, כגון שהבריא ונעשה רחב ונראית בו המחיה, למדנו הכתוב שתטמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביום.	מה תלמוד לומר, ללמד יש יום שאתה רואה בו ויש יום שאין אתה רואה בו, מכאן אמרו חתן נותנין לו כל שבעת ימי המשתה לו ולכסותו ולביתו, וכן ברגל נותנין לו כל ימי הרגל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונרפא.	השחין העלה ארוכה ובמקומו העלה נגע אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או בהרת לבנה אדמדמת.	שאין הנגע לבן חלק אלא פתוך ומעורב בשתי מראות לובן ואודם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מראה שפל.	ואין ממשה שפל, אלא מתוך לבנוניתו הוא נראה שפל ועמוק, כמראה חמה עמוקה מן הצל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נגע הוא.	השאת הזאת או הבהרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחתיה.	במקומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צרבת השחין.	כתרגומו רושם שיחנא, אינו אלא רושם החמום הנכר בבשר. כל צרבת לשון רגיעת עור הנרגע מחמת חמום, כמו (יחזקאל כא ג) ונצרבו בה כל פנים, רייטרי''ר בלע''ז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צרבת.	ריטריימינ''ט בלע''ז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מחית המכוה.	שיינימנ''ט בלע''ז [רפוי] כשחיתה המכוה נהפכה לבהרת פתוכה או לבנה חלקה. וסימני מכוה וסימני שחין שוים הם, ולמה חלקן הכתוב, לומר שאין מצטרפין זה עם זה, נלד חצי גריס בשחין וחצי גריס במכוה לא ידנו כגריס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בראש או בזקן.	בא הכתוב לחלק בין נגע שבמקום שער לנגע שבמקום בשר, שזה סימנו בשער לבן וזה סימנו בשער צהוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובו שער צהב.	שנהפך שער שחור שבו לצהוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נתק הוא.	כך שמו של נגע, שבמקום שער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושער שחר אין בו.	הא אם היה בו שער שחור, טהור. ואין צריך להסגר ששער שחור סימן טהרה הוא בנתקים, כמו שנאמר (פסוק לז) ושער שחר צמח בו  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנה לא פשה	הא אם פשה או היה בו שער צהוב טמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והתגלח.	סביבות הנתק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת הנתק לא יגלח.	מניח שתי שערות סמוך לו סביב, כדי שיהא נכר אם פשה, שאם יפשה ועבר השערות ויצא למקום הגלוח, טמא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחרי טהרתו.	אין לי אלא פושה לאחר הפטור, מנין אף בסוף שבוע ראשון ובסוף שבוע שני, תלמוד לומר פשה יפשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושער שחר.	מנין אף הירוק והאדום שאינו צהוב, תלמוד לומר ושער. ולמה צהוב דומה, לתבנית הזהב. צהוב, כמו זהוב אורבל''א בלע''ז [זהוב] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טהור הוא וטהרו הכהן.	הא טמא שטהרו הכהן, לא טהור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כהות לבנת.	שאין לובן שלהן עז אלא כהה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהק.	כמין לובן הנראה בבשר אדם אדום, שקורין רו''ש [אדמוני] , בין חברבורות אדמימותו, קרוי בהק, כאיש עדשן שבין עדשה לעדשה מבהיק הבשר בלובן צח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרח הוא טהור הוא.	טהור מטמאת נתקין, שאינו נדון בסימני ראש וזקן, שהם מקום שער, אלא בסימני נגע עור בשר בשער לבן, מחיה ופשיון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מפאת פניו.	משפוע קדקד כלפי פניו קרוי גבחת, ואף הצדעין שמכאן ומכאן בכלל. ומשפוע קדקד כלפי אחוריו, קרוי קרחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נגע לבן אדמדם.	פתוך. מנין שאר המראות, תלמוד לומר נגע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמראה צרעת עור בשר.	כמראה הצרעת האמור בפרשת עור בשר (פסוק ב) אדם כי יהיה בעור בשרו. ומה אמור בו, שמטמא בארבע מראות ונדון בשני שבועות, ולא כמראה צרעת האמור בשחין ומכוה, שהוא נדון בשבוע אחד, ולא כמראה נתקין של מקום שער שאין מטמאין בארבע מראות שאת ותולדתה, בהרת ותולדתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בראשו נגעו.	אין לי אלא נתקין, מנין לרבות שאר המנגעים, תלמוד לומר טמא יטמאנו, לרבות את כלן. על כלן הוא אומר בגדיו יהיו פרומים  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרמים.	קרועים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועל שפם יעטה.	כאבל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שפם.	שער השפתים גירנו''ן בלע''ז [שפם] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטמא טמא יקרא.	משמיע שהוא טמא ויפרשו ממנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בדד ישב.	שלא יהיו שאר טמאים יושבים עמו. ואמרו רבותינו מה נשתנה משאר טמאים לישב בדד, הואיל והוא הבדיל בלשון הרע בין איש לאשתו ובין איש לרעהו, אף הוא יבדל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפשתים ולצמר.	של פשתים או של צמר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או בעור.	זה עור שלא נעשה בו מלאכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או בכל מלאכת עור.	זה עור שנעשה בו מלאכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ירקרק.	ירוק שבירקין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אדמדם.	אדם שבאדמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צרעת ממארת.	לשון סלון ממאיר (יחזקאל כח כד) . פוינינ''ט בלע''ז [דוקר] . ומדרשו תן בו מארה שלא תהנה המנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בצמר או בפשתים.	של צמר או של פשתים, זהו פשוטו. ומדרשו יכול יביא גזי צמר ואניצי פשתן וישרפם עמו, תלמוד לומר היא באש תשרף, אינה צריכה דבר אחר עמה. אם כן מה תלמוד לומר בצמר או בפשתים, להוציא את האימריות שבו, שהן ממין אחר. אימריות לשון שפה, כמו אימרא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אשר בו הנגע.	יכול מקום הנגע בלבד, תלמוד לומר את אשר בו הנגע. יכול כל הבגד כלו טעון כבוס, תלמוד לומר הנגע. הא כיצד, יכבס מן הבגד עמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחרי הכבס.	לשון העשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא הפך הנגע את עינו.	לא הכהה ממראיתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנגע לא פשה.	שמענו שאם לא הפך ולא פשה טמא, ואין צריך לומר לא הפך ופשה. הפך ולא פשה איני יודע מה יעשה לו, תלמוד לומר והסגיר את הנגע, מכל מקום, דברי רבי יהודה. וחכמים אומרים וכו', כדאיתא בתורת כהנים. ורמזתיה כאן לישב המקרא על אפניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פחתת היא.	לשון גמא, כמו (שמואל ב' יז ט) באחת הפחתים, כלומר שפלה היא, נגע שמראיו שוקעין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בקרחתו או בגבחתו.	כתרגומו בשחיקותיה או בחדתותיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קרחתו.	שחקים ישנים. ומפני המדרש שהצרך לגזרה שוה מנין לפריחה בבגדים שהיא טהורה, נאמרה קרחת וגבחת באדם, ונאמרה קרחת וגבחת בבגדים, מה להלן פרח בכלו טהור, אף כאן פרח בכלו טהור, לכך אחז הכתוב לשון קרחת וגבחת. ולענין פרושו ותרגומו זהו משמעו קרחת לשון ישנים, וגבחת לשון חדשים, כאלו נכתב באחריתו או בקדמותו, שהקרחת לשון אחוריים והגבחת לשון פנים, כמו שכתוב (פסוק מא) ואם מפאת פניו  , והקרחת כל ששופע ויורד מן הקדקד ולאחריו, כך מפורש בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקרע אתו.	יקרע מקום הנגע מן הבגד וישרפנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרחת הוא.	דבר החוזר וצומח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באש תשרפנו.	את כל הבגד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וסר מהם הנגע.	אם כשכבסוהו בתחלה על פי כהן, סר ממנו הנגע לגמרי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכבס שנית.	לשון טבילה. תרגום של כבוסין שבפרשה זו לשון לבון ויתחור, חוץ מזה שאינו ללבון אלא לטבול, לכך תרגומו ויצטבע, וכן כל כבוסי בגדים שהן לטבילה מתרגמין ויצטבע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זאת תהיה תורת המצרע ביום טהרתו.	מלמד שאין מטהרין אותו בלילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל מחוץ למחנה.	חוץ לשלש מחנות שנשתלח שם בימי חלוטו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חיות.	פרט לטרפות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טהרות.	פרט לעוף טמא. לפי שהנגעים באין על לשון הרע, שהוא מעשה פטפוטי דברים, לפיכך הזקקו לטהרתו צפרים, שמפטפטין תמיד בצפצוף קול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועץ ארז.	לפי שהנגעים באין על גסות הרוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושני תולעת ואזב.	מה תקנתו ויתרפא, ישפיל עצמו מגאותו, כתולעת וכאזוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עץ ארז.	מקל של ארז:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושני תולעת.	לשון של צמר צבוע זהורית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על מים חיים.	נותן אותם תחלה בכלי, כדי שיהא דם צפור נכר בהם. וכמה הם, רביעית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את הצפר החיה יקח אתה.	מלמד שאינו אוגדה עמהם, אלא מפרישה לעצמה, אבל העץ והאזוב כרוכים יחד בלשון הזהורית, כענין שנאמר ואת עץ הארז ואת שני התולעת ואת האזוב, קיחה אחת לשלשתן. יכול כשם שאינה בכלל אגדה כן לא תהא בכלל טבילה, תלמוד לומר וטבל אותם ואת הצפור החיה, החזיר את הצפור לכלל טבילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישב מחוץ לאהלו.	מלמד שאסור בתשמיש המטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל שערו	כלל ופרט וכלל. להביא כל מקום כנוס שער ונראה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכבשה אחת.	לחטאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושלשה עשרנים.	לנסכי שלשה כבשים הללו, שחטאתו ואשמו של מצורע טעונין נסכים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולג אחד שמן.	להזות עליו שבע ולתן ממנו על תנוך אזנו ומתן בהונות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקריב אתו לאשם.	יקריבנו לתוך העזרה לשם אשם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והניף.	שהוא טעון תנופה חי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והניף אתם.	את האשם ואת הלוג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במקום אשר ישחט	על ירך המזבח בצפון. ומה תלמוד לומר, והלא כבר נאמר בתורת אשם בפרשת צו את אהרן שהאשם טעון שחיטה בצפון, לפי שיצא זה מכלל אשמות לדון בהעמדה, יכול תהא שחיטתו במקום העמדתו, לכך נאמר ושחט במקום אשר ישחט  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי כחטאת.	כי ככל החטאות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האשם.	הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא לכהן.	בכל עבודות התלויות בכהן השוה אשם זה לחטאת, שלא תאמר הואיל ויצא דמו מכלל שאר אשמות לנתן על תנוך ובהונות, לא יהא טעון מתן דמים ואימורים לגבי מזבח, לכך נאמר כי כחטאת האשם הוא לכהן. יכול יהא דמו נתן למעלה כחטאת, תלמוד לומר וכו' , בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהן.	גדל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשרון סלת אחד.	לכבש זה שהוא אחד יביא עשרון אחד לנסכיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולוג שמן.	לתת ממנו על הבהונות ושמן של נסכי המנחה לא הזקק הכתוב לפרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום השמיני לטהרתו.	שמיני לצפרים ולהזאת עץ ארז ואזוב ושני תולעת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על מקום דם האשם.	אפלו נתקנח הדם, למד שאין הדם גורם אלא המקום גורם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי נגע צרעת.	בשורה היא להם שהנגעים באים עליהם, לפי שהטמינו אמוריים מטמוניות של זהב בקירות בתיהם כל ארבעים שנה שהיו ישראל במדבר, ועל ידי הנגע נותץ הבית ומוצאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כנגע נראה לי בבית.	אפלו תלמיד חכם שיודע שהוא נגע ודאי לא יפסוק דבר ברור לומר נגע נראה לי, אלא כנגע נראה לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בטרם יבא הכהן	שכל זמן שאין כהן נזקק לו, אין שם תורת טמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יטמא כל אשר בבית.	שאם לא יפנהו ויבא הכהן ויראה הנגע, נזקק להסגר, וכל מה שבתוכו יטמא. ועל מה חסה תורה, אם על כלי שטף, יטבילם ויטהרו, ואם על אוכלין ומשקין, יאכלם בימי טמאתו, הא לא חסה התורה אלא על כלי חרס, שאין להם טהרה במקוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שקערורת.	שוקעות במראיהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחלצו את האבנים.	כתרגומו וישלפון, יטלום משם, כמו (דברים כה ט) וחלצה נעלו, לשון הסרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל מקום טמא.	מקום שאין טהרות משתמשות שם, למדך הכתוב שהאבנים הללו מטמאות מקומן בעודן בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקצע.	רודוניי''ר בלע''ז . ובלשון משנה יש הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מבית.	מבפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הקצו.	לשון קצה, אשר קצעו בקצות הנגע סביב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הקצות.	לשון העשות וכן הטוח, אבל חלץ את האבנים מוסב הלשון אל האדם שחלצן והוא משקל לשון כבד, כמו כפר, דבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם ישוב הנגע	יכול חזר בו ביום יהא טמא, תלמוד לומר ושב הכהן ואם ישוב, מה שיבה האמורה להלן לסוף שבוע, אף שיבה האמורה כאן בסוף שבוע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובא הכהן וראה והנה פשה.	יכול לא יהא החוזר טמא אלא אם כן פשה, נאמר צרעת ממארת בבתים ונאמר צרעת ממארת בבגדים, מה להלן טמא את החוזר אף על פי שאינו פושה, אף כאן טמא את החוזר אף על פי שאינו פושה, אם כן מה תלמוד לומר והנה פשה, אין כאן מקומו של מקרא זה, אלא ונתץ את הבית היה לו לכתוב אחר ואם ישוב הנגע וראה והנה פשה, הא לא בא ללמד אלא על נגע העומד בעיניו בשבוע ראשון ובא בסוף שבוע שני ומצאו שפשה, שלא פרש בו הכתוב למעלה כלום בעומד בעיניו בשבוע ראשון, ולמדך כאן בפשיון זה שאינו מדבר אלא בעומד בראשון ופשה בשני ומה יעשה לו, יכול יתצנו, כמו שסמך לו ונתץ את הבית, תלמוד לומר ושב הכהן ובא הכהן, נלמד ביאה משיבה, מה שיבה חולץ וקוצה וטח ונותן לו שבוע, אף ביאה חולץ וקוצה וטח ונותן לו שבוע. ואם חוזר, נותץ. לא חזר, טהור. ומנין שאם עמד בזה ובזה חולץ וקוצה וטח ונותן לו שבוע, תלמוד לומר ובא ואם בא יבא, במה הכתוב מדבר, אם בפושה בראשון הרי כבר אמר, אם בפושה בשני הרי כבר אמור, הא אינו אומר [ובא] , ואם בא יבא, אלא את שבא בסוף שבוע ראשון ובא בסוף שבוע שני וראה והנה לא פשה. זה העומד מה יעשה לו, יכול יפטר וילך, כמו שכתוב כאן וטהר את הבית, תלמוד לומר כי נרפא הנגע, לא טהרתי אלא את הרפאוי, מה יעשה לו, ביאה אמורה למעלה וביאה אמורה למטה, מה בעליונה חולץ וקוצה וטח ונותן לו שבוע, דגמר לה זהו שיבה זהו ביאה, אף בתחתונה כן וכו' , כדאיתא בתורת כהנים. גמרו של דבר אין נתיצה אלא בנגע החוזר אחר חליצה וקצוע וטיחה ואין החוזר צריך פשיון. וסדר המקראות כך הוא ואם ישוב, ונתץ, והבא אל הבית, והאוכל בבית, ובא הכהן וראה והנה פשה. ודבר הכתוב בעומד בראשון שנותן לו שבוע שני להסגרו, ובסוף שבוע שני להסגרו בא וראהו שפשה, ומה יעשה לו, חולץ וקוצה וטח ונותן לו שבוע. חזר, נותץ. לא חזר, טעון צפרים, שאין בנגעים יותר משלשה שבועות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל ימי הסגיר אתו.	ולא ימים שקלף את נגעו, יכול שאני מוציא המחלט שקלף את נגעו, תלמוד לומר כל ימי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יטמא עד הערב.	מלמד שאין מטמא בגדים, יכול אפלו שהה בכדי אכילת פרס, תלמוד לומר והאוכל בבית יכבס את בגדיו. אין לי אלא אכל, שכב מנין, תלמוד לומר והשוכב. אין לי אלא אוכל ושוכב, לא אוכל ולא שוכב מנין, תלמוד לומר יכבס יכבס, רבה. אם כן למה נאמר אוכל ושוכב, לתן שיעור לשוכב כדי אכילת פרס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם בא יבא.	לסוף שבוע שני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וראה והנה לא פשה.	מקרא זה בא ללמד בעומד בעיניו בראשון ובשני מה יעשה לו, יכול יטהרנו כמשמעו של מקרא וטהר הכהן את הבית, תלמוד לומר כי נרפא הנגע, לא טהרתי אלא את הרפאוי, ואין רפוי אלא הבית שהקצה והוטח ולא חזר הנגע, אבל זה טעון חליצה וקצוי וטיחה ושבוע שלישי. וכן המקרא נדרש ואם בא יבא בשני, וראה והנה לא פשה יטיחנו, ואין טיחה בלא חלוץ וקצוי. ואחרי הטוח את הבית וטהר הכהן את הבית אם לא חזר לסוף השבוע, כי נרפא הנגע, ואם חזר כבר פרש על החוזר שטעון נתיצה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להורת ביום הטמא.	איזה יום מטהרו ואיזה יום מטמאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יהיה זב.	יכול זב מכל מקום יהא טמא, תלמוד לומר מבשרו ולא כל בשרו. אחר שחלק הכתוב בין בשר לבשר זכיתי לדון, טמא בזב וטמא בזבה, מה זבה ממקום שהיא מטמאה טמאה קלה, נדה, מטמאה טמאה חמורה, זיבה, אף הזב ממקום שמטמא טמאה קלה, קרי, מטמא טמאה חמורה, זיבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זובו טמא.	למד על הטפה שהיא מטמאה. זוב דומה למי בצק של שעורין ודחוי, ודומה ללובן ביצה המוזרת. שכבת זרע קשור כלובן ביצה שאינה מוזרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	רר.	לשון ריר שזב את בשרו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את זובו.	כמו ריר שיוצא צלול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או החתים.	שיוצא עב וסותם את פי האמה ונסתם בשרו מטפת זובו, זהו פשוטו. ומדרשו מנה הכתוב הראשון ראיות שתים וקראו טמא, שנאמר זב מבשרו זובו טמא הוא, ומנה הכתוב השני ראיות שלש וקראו טמא, שנאמר טמאתו בזובו רר בשרו את זובו או החתים בשרו מזובו טמאתו היא. הא כיצד, שתים לטמאה, והשלישית מזקיקתו לקרבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל המשכב.	הראוי למשכב, יכול אפלו מיוחד למלאכה אחרת, תלמוד לומר אשר ישכב, אשר שכב לא נאמר, אלא אשר ישכב, המיוחד תמיד לכך, יצא זה שאומרים לו עמוד ונעשה מלאכתנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ישב.	ישב לא נאמר אלא אשר ישב עליו הזב, במיוחד תמיד לכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש אשר יגע במשכבו.	למד על המשכב שחמור מן המגע, שזה נעשה אב הטמאה לטמא אדם לטמא בגדים, והמגע שאינו משכב אינו אלא ולד הטמאה, ואינו מטמא אלא אוכלין ומשקין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והישב על הכלי.	אפלו לא נגע, אפלו עשרה כלים זה על זה, כלן מטמאין משום מושב וכן במשכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי ירק הזב בטהור.	ונגע בו או נשאו, שהרוק מטמא במשא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל המרכב.	אף על פי שלא ישב עליו, כגון התפוס של סרגא שקורין ארצו''ן [שלד האכף] טמא משום מרכב. והאכף, שקורין אלוו''ש טמא טמאת מושב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל הנגע בכל אשר יהיה תחתיו.	של זב. בא ולמד על המרכב, שיהא הנוגע בו טמא ואין טעון כבוס בגדים, והוא חמר במשכב מבמרכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והנושא אותם.	את כל האמור בענין הזב, זובו ורקו ושכבת זרעו ומימי רגליו והמשכב והמרכב והמושב, שיהא משאן מטמא אדם לטמא בגדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידיו לא שטף במים.	בעוד שלא טבל מטמאתו, ואפלו פסק מזובו וספר שבעה ומחסר טבילה, מטמא בכל טמאותיו. וזה שהוציא הכתוב טבילת גופו של זב בלשון שטיפת ידים, ללמדך שאין בית הסתרים טעון ביאת מים, אלא אבר הגלוי, כמו הידים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכלי חרש אשר יגע בו הזב.	יכול אפלו נגע בו מאחוריו וכו' , כדאיתא בתורת כהנים, עד איזהו מגעו שהוא בכלו הוי אומר זה הסיטו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי יטהר.	כשיפסוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבעת ימים לטהרתו.	שבעת ימים טהורים מטמאת זיבה, שלא יראה זוב, וכלן רצופין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחצו במים.	גזרת מלך היא שתטמא האשה בביאה. ואין הטעם משום נוגע בשכבת זרע, שהרי מגע בית הסתרים הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תהיה זבה.	יכול מאחד מכל איבריה, תלמוד לומר (ויקרא כ יח) והיא גלתה את מקור דמיה, אין דם מטמא אלא הבא מן המקור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דם יהיה זבה בבשרה.	אין זובה קרוי זוב לטמא אלא אם כן הוא אדום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בנדתה.	כמו (איוב יח יח) ומתבל ינדהו, שהיא מנדה ממגע כל אדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תהיה בנדתה.	אפלו לא ראתה אלא ראיה ראשונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם על המשכב הוא.	השוכב או היושב על משכבה או על מושבה, אפלו לא נגע בה, אף הוא בדת טמאה האמורה במקרא העליון שטעון כבוס בגדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הכלי.	לרבות את המרכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בנגעו בו יטמא.	אינו מדבר אלא על המרכב שנתרבה מעל הכלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותהי נדתה עליו.	יכול יעלה לרגלה, שאם בא עליה בחמישי לנדתה לא יטמא אלא שלשה ימים כמותה, תלמוד לומר וטמא שבעת ימים. ומה תלמוד לומר ותהי נדתה עליו, מה היא מטמאה אדם וכלי חרס, אף הוא מטמא אדם וכלי חרס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימים רבים.	שלשה ימים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בלא עת נדתה.	אחר שיצאו שבעת ימי נדתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או כי תזוב.	את שלשת הימים הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על נדתה.	מפלג מנדתה יום אחד, זו היא זבה ומשפטה חרוץ בפרשה זו, ולא כדת הנדה, שזו טעונה ספירת שבעה נקיים וקרבן, והנדה אינה טעונה ספירת שבעה נקיים, אלא שבעת ימים תהיה בנדתה בין רואה בין שאינה רואה. ודרשו רבותינו בפרשה זו, אחד עשר יום יש בין סוף נדה לתחלת נדה, שכל שלשה רצופין שתראה באחד עשר יום הללו, תהא זבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והזרתם.	אין נזירה אלא פרישה, וכן (ישעיה א ד) נזורו אחור, וכן (בראשית מט כו) נזיר אחיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא ימתו בטמאתם.	הרי הכרת של מטמא מקדש קרוי מיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זאת תורת הזב.	בעל ראיה אחת, ומהו תורתו,	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשר תצא ממנו שכבת זרע.	הרי הוא כבעל קרי טמא טמאת ערב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והזב את זובו.	בעל שתי ראיות ובעל שלש ראיות, שתורתן מפורשת למעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר ה' אל משה אחרי מות שני בני אהרן	מה תלמוד לומר, היה רבי אלעזר בן עזריה מושלו משל לחולה שנכנס אצלו רופא. אמר לו אל תאכל צונן ואל תשכב בטחב. בא אחר ואמר לו אל תאכל צונן ואל תשכב בטחב שלא תמות כדרך שמת פלוני. זה זרזו יותר מן הראשון, לכך נאמר אחרי מות שני בני אהרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויאמר ה' אל משה דבר אל אהרן אחיך ואל יבא.	שלא ימות כדרך שמתו בניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי בענן אראה.	כי תמיד אני נראה שם עם עמוד ענני. ולפי שגלוי שכינתי שם, יזהר שלא ירגיל לבא, זהו פשוטו. ומדרשו לא יבא כי אם בענן הקטרת ביום הכפורים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בזאת.	גימטריא שלו ארבע מאות ועשר, רמז לבית ראשון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בזאת יבא אהרן	ואף זו לא בכל עת, כי אם ביום הכפורים, כמו שמפורש בסוף הפרשה (פסוק כט) בחדש השביעי בעשור לחדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כתנת בד	מגיד שאינו משמש לפנים בשמונה בגדים שהוא משמש בהם בחוץ, שיש בהם זהב, לפי שאין קטגור נעשה סנגור, אלא בארבעה, ככהן הדיוט, וכלן של בוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש ילבש.	שהיו משל קדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יצנף.	כתרגומו יחית ברישיה, יניח בראשו, כמו (בראשית לט טז) ותנח בגדו ואחתתיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחץ במים.	אותו היום טעון טבילה בכל חליפותיו. וחמש פעמים היה מחליף מעבודת פנים לעבודת חוץ ומחוץ לפנים, ומשנה מבגדי זהב לבגדי לבן ומבגדי לבן לבגדי זהב, ובכל חליפה טעון טבילה ושני קדושי ידים ורגלים מן הכיור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את פר החטאת אשר לו.	האמור למעלה. ולמדך כאן שמשלו הוא בא, ולא משל צבור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפר בעדו ובעד ביתו.	מתודה עליו עונותיו ועונות ביתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתן אהרן על שני השעירים גרלות.	מעמיד אחד לימין ואחד לשמאל, ונותן שתי ידיו בקלפי ונוטל גורל בימין וחברו בשמאל, ונותן עליהם, את שכתוב בו לשם הוא לשם, ואת שכתוב בו לעזאזל משתלח לעזאזל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עזאזל.	הוא הר עז וקשה, צוק גבוה, שנאמר (פסוק כב) ארץ גזרה, חתוכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשהו חטאת.	כשמניח הגורל עליו קורא לו שם ואומר לה' חטאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יעמד חי.	כמו יעמד חי על ידי אחרים, ותרגומו יתקם כד חי. מה תלמוד לומר חי, לפי שנאמר לשלח אתו לעזאזל, ואיני יודע שלוחו אם למיתה אם לחיים, לכך נאמר יעמד חי, עמידתו חי עד שישתלח, מכאן ששלוחו למיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפר בעדו	ודוי שני עליו ועל אחיו הכהנים, שהם כלם קרויים ביתו, שנאמר (תהלים קלה יט) בית אהרן ברכו את ה'  , מכאן שהכהנים מתכפרים בו, וכל כפרתן אינה אלא על טמאת מקדש וקדשיו, כמו שנאמר (פסוק טז) וכפר על הקדש מטמאות  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעל המזבח.	החיצון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלפני ה'.	מצד שלפני הפתח והוא צד מערבי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דקה.	מה תלמוד לומר דקה, והלא כל הקטורת דקה היא, שנאמר (שמות ל לו) ושחקת ממנה הדק, אלא שתהא דקה מן הדקה, שמערב יום הכפורים היה מחזירה למכתשת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על האש.	שבתוך המחתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והזה באצבעו.	הזאה אחת במשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולפני הכפרת יזה שבע.	הרי אחת למעלה ושבע למטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר לעם.	מה שהפר מכפר על הכהנים מכפר השעיר על ישראל, והוא השעיר שעלה עליו הגורל לשם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כאשר עשה לדם הפר.	אחת למעלה ושבע למטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מטמאת בני ישראל.	על הנכנסין למקדש בטמאה ולא נודע להם בסוף, שנאמר לכל חטאתם, וחטאת היא שוגג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומפשעיהם.	אף הנכנסין מזיד בטמאה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכן יעשה לאהל מועד.	כשם שהזה משניהם בפנים אחת למעלה ושבע למטה, כך מזה על הפרוכת מבחוץ משניהם אחת למעלה ושבע למטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השכן אתם בתוך טמאתם.	אף על פי שהם טמאים שכינה ביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל המזבח אשר לפני ה'.	זה מזבח הזהב שהוא לפני ה' בהיכל. ומה תלמוד לומר ויצא, לפי שהזה ההזאות על הפרוכת ועמד מן המזבח ולפנים והזה, ובמתנות המזבח הזקיקו לצאת מן המזבח ולחוץ, ויתחיל מקרן מזרחית צפונית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפר עליו.	ומה היא כפרתו, ולקח מדם הפר ומדם השעיר, מעורבין זה לתוך זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והזה עליו מן הדם.	אחר שנתן מתנות באצבעו על קרנותיו, מזה שבע הזאות על גגו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וטהרו.	ממה שעבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקדשו.	לעתיד לבא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איש עתי.	המוכן לכך מיום אתמול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובא אהרן אל אהל מועד.	אמרו רבותינו, שאין זה מקומו של מקרא זה, ונתנו טעם לדבריהם במסכת יומא (דף לב א) ואמרו כל הפרשה כלה אמורה על הסדר, חוץ מביאה זו, שהיא אחר עשית עולתו ועולת העם והקטרת אימורי פר ושעיר שנעשים בחוץ בבגדי זהב, וטובל ומקדש ופושטן ולובש בגדי לבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובא אל אהל מועד.	להוציא את הכף ואת המחתה שהקטיר בה הקטרת לפני ולפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופשט את בגדי הבד.	אחר שהוציאם ולובש בגדי זהב לתמיד של בין הערבים. וזהו סדר העבודות תמיד של שחר בבגדי זהב, ועבודת פר ושעיר הפנימיים וקטרת של מחתה בבגדי לבן, ואילו ואיל העם ומקצת המוספין בבגדי זהב, והוצאת כף ומחתה בבגדי לבן, ושירי המוספין ותמיד של בין הערבים וקטורת ההיכל שעל מזבח הפנימי בבגדי זהב. וסדר המקראות לפי סדר העבודות כך הוא ושלח את השעיר במדבר, ורחץ את בשרו במים  ויצא ועשה את עולתו  ואת חלב החטאת  וכל הפרשה עד ואחרי כן יבא אל המחנה, ואחר כך ובא אהרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והניחם שם.	מלמד שטעונין גניזה, ולא ישתמש באותן ארבעה בגדים ליום כפורים אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורחץ את בשרו	למעלה למדנו מורחץ את בשרו ולבשם (פסוק ד) , שכשהוא משנה מבגדי זהב לבגדי לבן טעון טבילה, שבאותה טבילה פשט בגדי זהב שעבד בהן עבודת תמיד של שחר ולבש בגדי לבן לעבודת היום, וכאן למדנו שכשהוא משנה מבגדי לבן לבגדי זהב טעון טבילה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולבש את בגדיו.	שמונה בגדים שהוא עובד בהן כל ימות השנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא.	מן ההיכל אל החצר שמזבח העולה שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשה את עלתו.	איל לעולה האמור למעלה (פסוק ג) בזאת יבא אהרן  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת עלת העם.	ואיל אחד לעולה האמור למעלה (פסוק ה) ומאת עדת בני ישראל  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת חלב החטאת.	אימורי פר ושעיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יקטיר המזבחה.	על מזבח החיצון, דאלו בפנימי כתיב (שמות ל ט) לא תעלו עליו קטרת זרה ועולה ומנחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הובא את דמם.	להיכל ולפני ולפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכפר הכהן אשר ימשח	כפרה זו של יום הכפורים אינה כשרה אלא בכהן גדול, לפי שנאמרה כל הפרשה באהרן, הצרך לומר בכהן גדול הבא אחריו שיהא כמוהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשר ימלא את ידו.	אין לי אלא המשוח בשמן המשחה, מרבה בגדים מנין, תלמוד לומר ואשר ימלא את ידו  , והם כל הכהנים הגדולים שעמדו מיאשיהו ואילך, שבימיו נגנזה צלוחית של שמן המשחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לכהן תחת אביו.	ללמד שאם בנו ממלא את מקומו הוא קודם לכל אדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויעש כאשר צוה ה'	כשהגיע יום הכפורים עשה כסדר הזה, ולהגיד שבחו של אהרן שלא היה לובשן לגדלתו, אלא כמקיים גזרת המלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ישחט שור או כשב.	במקדשין הכתוב מדבר, שנאמר להקריב קרבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במחנה.	חוץ לעזרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דם יחשב.	כשופך דם האדם שמתחייב בנפשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דם שפך.	לרבות את הזורק דמים בחוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הם זבחים.	אשר הם רגילים לזבוח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשעירם.	לשדים, כמו (ישעיה יג כא) ושעירים ירקדו שם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יעלה עלה.	לחיב על המקטיר איברים בחוץ כשוחט בחוץ, שאם שחט אחד והעלה חברו שניהם חיבין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונכרת.	זרעו נכרת וימיו נכרתין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל דם.	לפי שנאמר בנפש יכפר, יכול לא יהא חיב אלא על דם המקדשים, תלמוד לומר כל דם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי פני.	פנאי שלי, פונה אני מכל עסקי ועוסק בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי נפש הבשר.	של כל בריה בדם היא תלויה, ולפיכך נתתיו על המזבח לכפר על נפש האדם. תבוא נפש ותכפר על הנפש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל נפש מכם.	להזהיר גדולים על הקטנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יצוד.	אין לי אלא ציד, אוזין ותרנגולין מנין, תלמוד לומר ציד מכל מקום. אם כן למה נאמר אשר יצוד, שלא יאכל בשר אלא בהזמנה הזאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יאכל.	פרט לטמאים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דמו בנפשו הוא.	דמו הוא לו במקום הנפש, שהנפש תלויה בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי נפש כל בשר דמו הוא.	הנפש היא הדם. דם ובשר לשון זכר' נפש לשון נקבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר תאכל נבלה וטרפה.	בנבלת עוף טהור דבר הכתוב' שאין לה טמאה אלא בשעה שנבלעת בבית הבליעה' ולמדך כאן שמטמאה באכילתה' ואינה מטמאה במגע. וטרפה האמורה כאן לא נכתבה אלא לדרוש. וכן שנינו יכול תהא נבלת עוף טמא מטמאה בבית הבליעה' תלמוד לומר טרפה' מי שיש במינו טרפה' יצא עוף טמא שאין במינו טרפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונשא עונו.	אם יאכל קדש או יכנס למקדש חיב על טמאה זו ככל שאר טמאות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובשרו לא ירחץ ונשא עונו.	על רחיצת גופו ענוש כרת ועל כבוס בגדים במלקות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אני ה' אלהיכם.	אני הוא שאמרתי בסיני (שמות כ ב) אנכי ה' אלהיך, וקבלתם עליכם מלכותי, מעתה קבלו גזרותי. רבי אומר גלוי וידוע לפניו שסופן לנתק בעריות בימי עזרא, לפיכך בא עליהם בגזרה אני ה' אלהיכם, דעו מי גוזר עליכם, דין להפרע ונאמן לשלם שכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמעשה ארץ מצרים.	מגיד שמעשיהם של מצריים ושל כנעניים מקלקלים מכל האמות, ואותו מקום שישבו בו ישראל מקלקל מן הכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר אני מביא אתכם שמה.	מגיד שאותן עממין שכבשו ישראל מקלקלים יותר מכלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובחקתיהם לא תלכו.	מה הניח הכתוב שלא אמר, אלא אלו נמוסות שלהן, דברים החקוקין להם, כגון טרטיאות ואצטדיאות. רבי מאיר אומר אלו דרכי האמורי שמנו חכמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את משפטי תעשו.	אלו דברים האמורים בתורה במשפט, שאלו לא נאמרו, היו כדאי לאמרן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת חקתי תשמרו.	דברים שהם גזרת המלך, שיצר הרע משיב עליהם, למה לנו לשמרן, ואמות העולם משיבין עליהם, כגון אכילת חזיר ולבישת שעטנז וטהרת מי חטאת, לכך נאמר אני ה' גזרתי עליכם, אי אתם רשאים להפטר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ללכת בהם.	אל תפטר מתוכם, שלא תאמר למדתי חכמת ישראל אלך ואלמד חכמת האמות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרתם את חקתי	לרבות שאר דקדוקי הפרשה, שלא פרט הכתוב בהם. דבר אחר לתן שמירה ועשייה לחקים ושמירה ועשייה למשפטים, לפי שלא נתן אלא עשייה למשפטים ושמירה לחקים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחי בהם.	לעולם הבא, שאם תאמר בעולם הזה, והלא סופו הוא מת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תקרבו.	להזהיר הנקבה כזכר, לכך נאמר לשון רבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערות אביך.	זו אשת אביך, או אינו אלא כמשמעו, נאמר כאן ערות אביך, ונאמר להלן (ויקרא כ יא) ערות אביו גלה, מה להלן אשת אביו, אף כאן אשת אביו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערות אמך.	להביא אמו שאינה אשת אביו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערות אשת אביך.	לרבות לאחר מיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בת אביך.	אף בת אנוסה במשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מולדת בית או מולדת חוץ.	בין שאומרים לו לאביך קים את אמה ובין שאומרים לו לאביך הוצא את אמה, כגון ממזרת או נתינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערות בת בנך.	בבתו מאנוסתו הכתוב מדבר, ובתו ובת בתו מאשתו אנו למדין מערות אשה ובתה לא תגלה, בין שהיא ממנו ובין שהיא מאיש אחר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערות בת אשת אביך.	למד שאינו חיב על אחותו משפחה ונכרית לכך נאמר בת אשת אביך בראויה לקדושין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערות אחי אביך לא תגלה.	ומה היא ערותו, אל אשתו לא תקרב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשת בנך היא.	לא אמרתי אלא בשיש לבנך אישות בה, פרט לאנוסה ושפחה ונכרית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערות אשה ובתה.	לא אסר הכתוב אלא על ידי נשואי הראשונה, לכך נאמר לא תקח, לשון קיחה, וכן לענין הענש אשר יקח את אשה ואת אמה (ויקרא כ יד) , לשון קיחה, אבל אנס אשה מתר לשא בתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שארה הנה.	קרובות (הן) זו לזו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זמה.	עצה כתרגומו עצת חטאין, שיצרך יועצך לחטוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל אחתה.	שתיהן כאחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לצרר.	לשון צרה לעשות את זו צרה לזו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בחייה.	למדך שאם גרשה לא ישא את אחותה כל זמן שהיא בחיים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למלך.	עבודה זרה היא ששמה מולך, וזו היא עבודתה, שמוסר בנו לכומרים ועושין שתי מדורות גדולות ומעבירין את הבן ברגליו בין שתי מדורות האש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תתן.	זו היא מסירתו לכומרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להעביר למלך.	זו (היא) העברת האש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תבל הוא.	לשון קדש וערוה ונאוף, וכן ואפי על תבליתם (ישעיה י כה) . דבר אחר תבל הוא לשון בלילה וערבוב, זרע אדם וזרע בהמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תקיא הארץ אתכם.	משל לבן מלך שהאכילוהו דבר מאוס, שאין עומד במעיו אלא מקיאו, כך ארץ ישראל אינה מקימת עוברי עברה. ותרגומו ולא תרוקן, לשון רקון, מריקה עצמה מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הנפשות העשת.	הזכר והנקבה במשמע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרתם את משמרתי.	להזהיר בית דין על כך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תטמאו בהם אני ה' אלהיכם.	הא אם תטמאו, אני אלהיכם, ואתם נפסלים מאחרי, ומה הנאה יש לי בכם, ואתם מתחיבים כליה, לכך נאמר אני ה' אלהיכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דבר אל כל עדת בני ישראל.	מלמד שנאמרה פרשה זו בהקהל, מפני שרוב גופי תורה תלויין בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדשים תהיו.	הוו פרושים מן העריות ומן העברה, שכל מקום שאתה מוצא גדר ערוה אתה מוצא קדשה, אשה זונה וחללה  אני ה' מקדשכם, (ויקרא כא ז, ח) ולא יחלל זרעו אני ה' מקדשו (ויקרא כא טו) קדשים יהיו אשה זונה וחללה  (ויקרא כא ו, ז) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איש אמו ואביו תיראו.	כל אחד מכם תיראו אביו ואמו, זהו פשוטו. ומדרשו אין לי אלא איש, אשה מנין, כשהוא אומר תיראו, הרי כאן שנים אם כן למה נאמר איש, שהאיש ספק בידו לעשות, אבל אשה רשות אחרים עליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אמו ואביו תיראו.	כאן הקדים אם לאב, לפי שגלוי לפניו שהבן ירא את אביו יותר מאמו, ובכבוד הקדים אב לאם, לפי שגלוי לפניו שהבן מכבד את אמו יותר מאביו, מפני שמשדלתו בדברים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת שבתתי תשמרו.	סמך שמירת שבת למורא אב, לומר אף על פי שהזהרתיך על מורא אב, אם יאמר לך חלל את השבת אל תשמע לו, וכן בשאר כל המצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תפנו אל האלילם.	לעבדם. אלילים לשון אל, כלא הוא חשוב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואלהי מסכה.	תחלתן אלילים הם, ואם אתה פונה אחריהם, סופך לעשותן אלהות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי תזבחו	לא נאמרה פרשה זו אלא ללמד שלא תהא זביחתן אלא על מנת להאכל בתוך הזמן הזה, שאם לקבוע להם זמן אכילה, הרי כבר נאמר (ויקרא ז טז) ואם נדר או נדבה זבח קרבנו  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לרצנכם תזבחהו.	תחלת זביחתו תהא על מנת נחת רוח שיהא לכם לרצון, שאם תחשבו עליו מחשבת פסול לא ירצה עליכם לפני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לרצנכם.	אפיימנ''ט [פיוס] . זהו לפי פשוטו. ורבותינו למדו (חולין יג א) , מכאן למתעסק בקדשים שפסול, שצריך שיתכון לשחוט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום זבחכם יאכל.	כשתזבחוהו, תשחטוהו על מנת לאכלו בזמן שקבעתי לכם כבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פגול.	מתועב, כמו (ישעיה סה ד) ומרק פגולים כליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכליו עונו ישא.	בנותר גמור הכתוב מדבר ואינו ענוש כרת על הנשחט חוץ למקומו שכבר מיעטו הכתוב. וזהו בנותר גמור מדבר. ובמסכת כריתות (ה א) למדוהו מגזרה שוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תכלה פאת שדך.	שיניח פאה בסוף שדהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולקט קצירך.	שבלים הנושרים בשעת קצירה אחת או שתים, אבל שלש אינן לקט:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעולל.	לא תטל עוללות שבה והן נכרות. איזהו עוללות כל שאין לה לא כתף ולא נטף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופרט כרמך.	גרגרי ענבים הנושרים בשעת בצירה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תגנבו.	אזהרה לגונב ממון, אבל לא תגנוב (שמות כ יג) שבעשרת הדברות, אזהרה לגונב נפשות, דבר הלמד מענינו, דבר שחיבין עליו מיתת בית דין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תכחשו.	לפי שנאמר (ויקרא ה כב) וכחש בה, משלם קרן וחומש. למדנו עונש, אזהרה מנין, תלמוד לומר ולא תכחשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תשקרו.	לפי שנאמר (שם) ונשבע על שקר, ישלם קרן וחומש. למדנו עונש, אזהרה מנין, תלמוד לומר ולא תשקרו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תגנבו ולא תכחשו ולא תשקרו ולא תשבעו.	אם גנבת, סופך לכחש, סופך לשקר, סופך להשבע לשקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תשבעו בשמי.	למה נאמר, לפי שנאמר (שמות כ ז) לא תשא את שם ה' אלהיך לשוא, יכול לא יהא חיב אלא על שם המיוחד, מנין לרבות כל הכנויין, תלמוד לומר ולא תשבעו בשמי לשקר, כל שם שיש לי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעשק.	זה הכובש שכר שכיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תלין.	לשון נקבה מוסב על הפעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תקלל חרש.	אין לי אלא חרש, מנין לרבות כל אדם, תלמוד לומר (שמות כב כז) בעמך לא תאר, אם כן למה נאמר חרש, מה חרש מיוחד שהוא בחיים אף כל שהוא בחיים, יצא המת שאינו בחיים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולפני עור לא תתן מכשל.	לפני הסומא בדבר לא תתן עצה שאינה הוגנת לו, אל תאמר מכור שדך וקח לך חמור, ואתה עוקף עליו ונוטלה המנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויראת מאלהיך.	לפי שהדבר הזה אינו מסור לבריות לידע אם דעתו של זה לטובה או לרעה, ויכול להשמט ולומר לטובה נתכונתי, לפיכך נאמר בו ויראת מאלהיך המכיר מחשבותיך. וכן כל דבר המסור ללבו של אדם העושהו ואין שאר הבריות מכירות בו, נאמר בו ויראת מאלהיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעשו עול במשפט.	מלמד שהדין המקלקל את הדין קרוי עול, שנאוי ומשקץ, חרם ותועבה. שהעול קרוי תועבה, שנאמר (דברים כה טז) כי תועבת ה'  כל עשה עול, והתועבה קרויה שקץ וחרם, שנאמר (שם ז כו) ולא תביא תועבה אל ביתך והיית חרם כמוהו שקץ תשקצנו  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תשא פני דל.	שלא תאמר עני הוא זה והעשיר חיב לפרנסו, אזכנו בדין, ונמצא מתפרנס בנקיות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תהדר פני גדול.	שלא תאמר עשיר הוא זה בן גדולים הוא זה, היאך אבישנו ואראה בבשתו, עונש יש בדבר, לכך נאמר ולא תהדר פני גדול:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בצדק תשפט עמיתך.	כמשמעו. דבר אחר הוי דן את חברך לכף זכות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תלך רכיל.	אני אומר על שם שכל משלחי מדנים ומספרי לשון הרע הולכים בבתי רעיהם לרגל מה יראו רע או מה ישמעו רע לספר בשוק, נקראים הולכי רכיל, הולכי רגילה אשפיימנ''ט בלע''ז [רגול] . וראיה לדברי, שלא מצינו רכילות שאין כתוב בלשון הליכה לא תלך רכיל, הולכי רכיל נחשת וברזל (ירמיה ו כח) , ושאר לשון הרע אין כתוב בו הליכה מלשני בסתר רעהו (תהלים קא ה) , לשון רמיה (שם קכ ב) , לשון מדברת גדולות (שם יב ד) , לכך אני אומר שלשון רכיל לשון הולך ומרגל, שהכ''ף נחלפת בגימ''ל, שכל האותיות שמוצאיהם ממקום אחד מתחלפות זו בזו, בי''ת בפ''א ובוי''ו, גימ''ל בכ''ף וקו''ף, נו''ן בלמ''ד, ורי''ש וז''ן בצד''י וכן (ש''ב יט כח) וירגל בעבדך, רגל במרמה לומר עלי רעה, וכן (תהלים טו ג) לא רגל על לשונו, וכן רוכל הסוחר ומרגל אחר כל סחורה, וכל המוכר בשמים להתקשט בהם הנשים, על שם שמחזר תמיד בעירות נקרא רוכל, לשון רוגל. ותרגומו לא תיכול קרצין, כמו (דניאל ג ח) ואכלו קרציהון די יהודיא, אכל ביה קרצא בי מלכא (ברכות נח א) . נראה בעיני שהיה משפטם לאכול בבית המקבל דבריהם שום הלעטה, והוא גמר חזוק, שדבריו מקימים ויעמידם על האמת, ואותה הלעטה נקראת אכילת קרצין, לשון קורץ בעיניו (משלי ו יג) , שכן דרך כל הולכי רכיל לקרוץ בעיניהם ולרמוז דברי רכילותן, שלא יבינו שאר השומעים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעמד על דם רעך.	לראות במיתתו ואתה יכול להצילו, כגון טובע בנהר, וחיה או לסטים באים עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תשא עליו חטא.	לא תלבין את פניו ברבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תקם.	אמר לו השאילני מגלך. אמר לו לאו. למחר אמר לו השאילני קרדמך. אמר לו איני משאילך כדרך שלא השאלתני, זו היא נקימה. ואיזו היא נטירה, אמר לו השאילני קרדמך. אמר לו לאו. למחר אמר לו השאילני מגלך. אמר לו הא לך ואיני כמותך, שלא השאלתני. זו היא נטירה, שנוטר האיבה בלבו אף על פי שאינו נוקם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואהבת לרעך כמוך.	אמר רבי עקיבא זה כלל גדול בתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את חקתי תשמרו.	ואלו הן בהמתך לא תרביע כלאים  , חקים אלו גזרות מלך שאין טעם לדבר: ובגד כלאים. למה נאמר, לפי שנאמר לא תלבש שעטנז צמר ופשתים יחדו (דבר' כב יא) , יכול לא ילבש גיזי צמר ואניצי פשתן, תלמוד לומר בגד. מנין לרבות הלבדים, תלמוד לומר שעטנז, דבר שהוא שוע טווי ונוז. ואומר אני נוז לשון דבר הנמלל ושזור זה עם זה לחברו, מישטי''ר בלע''ז [לערבב] , כמו (מועד קטן יב ב) חזיין לנאזי דאית בהון, שאנו מפרשין לשון כמוש פלישטר''א . ולשון שעטנז פרש מנחם, מחברת צמר ופשתים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נחרפת לאיש.	מיועדת ומיוחדת לאיש, ואיני ידע לו דמיון במקרא. ובשפחה כנענית שחציה שפחה וחציה בת חורין המאורסת לעבד עברי שמתר בשפחה, הכתוב מדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפדה לא נפדתה.	פדויה ואינה פדויה וסתם פדיון בכסף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או חפשה.	בשטר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בקרת תהיה.	היא לוקה ולא הוא, יש על בית דין לבקר את הדבר שלא לחיבה (י''ג: לחיבו) מיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לא חפשה.	ואין קדושיה קדושין גמורין. ורבותינו למדו מכאן שמי שהוא במלקות יהא בקריאה, שהדינים המלקין קורין על הלוקה (דברים כח נח, נט) אם לא תשמר לעשות  והפלא ה' את מכותך  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונסלח לו מחטאתו אשר חטא.	לרבות את המזיד כשוגג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערלתם ערלתו.	ואטמתם אטימתו, יהא אטום ונסתם מליהנות ממנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלש שנים יהיה לכם ערלים.	מאימתי מונה לו, משעת נטיעתו. יכול אם הצניעו, לאחר שלש שנים יהא מתר, תלמוד לומר יהיה, בהויתו יהא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהיה כל פריו קדש.	כמעשר שני שכתוב בו (ויקרא כז ל) וכל מעשר הארץ  קדש לה'. מה מעשר שני אינו נאכל חוץ לחומת ירושלים אלא בפדיון, אף זה כן. ודבר זה הלולים לה' הוא, שנושאו שם לשבח ולהלל לשמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להוסיף לכם תבואתו.	המצוה הזאת שתשמרו תהיה להוסיף לכם תבואתו, שבשכרה אני מברך לכם פרות הנטיעות. היה רבי עקיבא אומר דברה תורה כנגד יצר הרע, שלא יאמר אדם הרי ארבע שנים אני מצטער בו חנם, לפיכך נאמר להוסיף לכם תבואתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תאכלו על הדם.	להרבה פנים נדרש בסנהדרין (סג א) אזהרה שלא יאכל מבשר קדשים לפני זריקת דמים, ואזהרה לאוכל מבהמת חלין טרם שתצא נפשה, ועוד הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תנחשו.	כגון אלו המנחשין בחלדה ובעופות, פתו נפלה מפיו, צבי הפסיקו בדרך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תעוננו.	לשון עונות ושעות, שאומר יום פלוני יפה להתחיל מלאכה, שעה פלונית קשה לצאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תקפו פאת ראשכם.	זה המשוה צדעיו לאחורי אזנו ולפדחתו, ונמצא הקף ראשו עגל סביב, שעל אחורי אזניו עקרי שערו למעלה מצדעיו הרבה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פאת זקנך.	סוף הזקן וגבוליו. והן חמש שתים בכל לחי ולחי למעלה אצל הראש שהוא רחב ויש בו שתי פאות, ואחת למטה בסנטרו מקום חבור שני הלחיים יחד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושרט לנפש.	כן דרכן של אמוריים להיות משרטין בשרם כשמת להם מת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכתבת קעקע.	כתב המחקה ושקוע שאינו נמחק לעולם שמקעקעו במחט והוא משחיר לעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קעקע.	לשון (במד' כה ד) והוקע אותם, (שמואל ב כא ו) והוקענום. תוחבין עץ בארץ ותולין אותם עליהם ונמצאו מחקין ותחובין בקרקע, פורפויינ''ט בלע''ז [נעוץ] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תחלל את בתך להזנותה.	במוסר בתו פנויה לביאה שלא לשם קדושין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תזנה הארץ.	אם אתה עושה כן הארץ מזנה את פירותיה לעשותן במקום אחר ולא בארצכם. וכן הוא אומר (ירמיה ג ג) וימנעו רבבים  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומקדשי תיראו.	לא יכנס בהר הבית לא במקלו ולא במנעלו ובאפונדתו ובאבק שעל רגליו. ואף על פי שאני מזהירכם על המקדש, את שבתותי תשמרו אין בנין בית המקדש דוחה שבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תפנו אל האבת.	אזהרה לבעל אוב וידעוני. בעל אוב זה פיתום המדבר משחיו. וידעוני מכניס עצם חיה ששמה ידוע לתוך פיו והעצם מדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תבקשו.	להיות עסוקים בם, שאם תעסקו בם אתם מטמאין לפני ואני מתעב אתכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מפני שיבה תקום.	יכול זקן אשמאי, תלמוד לומר זקן, אין זקן אלא שקנה חכמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והדרת פני זקן.	איזהו הדור, לא ישב במקומו ולא ידבר במקומו ולא יסתור את דבריו. יכול יעצים עיניו כמי שלא ראהו, לכך נאמר ויראת מאלהיך, שהרי דבר זה מסור ללבו של עושהו, שאין מכיר בו אלא הוא, וכל דבר המסור ללב נאמר בו ויראת מאלהיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תונו.	אונאת דברים. לא תאמר לו אמש היית עובד עבודה זרה ועכשיו אתה בא ללמוד תורה שנתנה מפי הגבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במדה.	זו מדת הארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במשקל.	כמשמעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובמשורה.	היא מדת הלח והיבש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אבני צדק.	הם המשקולות ששוקלין כנגדן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איפת.	היא מדת היבש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הוצאתי אתכם.	על מנת כן. דבר אחר אני הבחנתי במצרים בין טפה של בכור לטפה שאינה של בכור, ואני הנאמן להפרע ממי שטומן משקלותיו במלח להונות את הבריות שאין מכירים בהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל בני ישראל תאמר.	ענשין על האזהרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עם הארץ.	עם שבגינו נבראת הארץ. דבר אחר עם שעתידין לירש את הארץ על ידי מצות הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתן את פני.	פנאי שלי, פונה אני מכל עסקי ועוסק בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באיש.	ולא בצבור, שאין כל הצבור נכרתין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי מזרעו נתן למלך.	לפי שנאמר מעביר בנו ובתו באש (דברים יח י) , בן בנו ובן בתו מנין, תלמוד לומר כי מזרעו נתן למלך. זרע פסול מנין, תלמוד לומר בתתו מזרעו למלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למען טמא את מקדשי.	את כנסת ישראל, שהיא מקדשת לי, כלשון (ויקרא כא כג) ולא יחלל את מקדשי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם העלם יעלימו.	אם העלימו בדבר אחד, סוף שיעלימו בדברים הרבה. אם העלימו סנהדרי קטנה, סוף שיעלימו סנהדרי גדולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובמשפחתו.	אמר ר' שמעון וכי משפחה מה חטאה, אלא ללמדך שאין לך משפחה שיש בה מוכס שאין כלם מוכסין, שכלם מחפין עליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והכרתי אתו.	למה נאמר, לפי שנאמר ובמשפחתו, יכול יהיו כל המשפחה בהכרת, תלמוד לומר אותו. אותו בהכרת ולא כל המשפחה בהכרת, אלא ביסורין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לזנות אחרי המלך.	לרבות שאר עבודה זרה שעבדה בכך, ואפלו אין זו עבודתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והתקדשתם.	זו פרישות עבודה זרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אביו ואמו קלל.	לרבות לאחר מיתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דמיו בו.	זו סקילה, וכן כל מקום שנאמר דמיהם בם. ולמדנו מאוב וידעוני שנאמר בהם באבן ירגמו אותם דמיהם בם (פסוק כז) . ופשוטו של מקרא, כמו דמו בראשו (יהושע ב יט) , אין נענש על מיתתו אלא הוא, שהוא גרם לעצמו שיהרג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש.	פרט לקטן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ינאף את אשת איש.	פרט לאשת קטן, למדנו שאין לקטן קדושין. ועל איזו אשת איש חיבתי לך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ינאף את אשת רעהו.	פרט לאשת גוי, למדנו שאין קדושין לגוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מות יומת הנאף והנאפת.	כל מיתה האמורה בתורה סתם אינה אלא חנק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תבל עשו.	גנאי. לשון אחר מבלבלין זרע האב בזרע הבן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משכבי אשה.	מכניס כמכחול בשפופרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ישרפו אתו ואתהן.	אי אתה יכול לומר אשתו הראשונה ישרפו, שהרי נשאה בהתר ולא נאסרה עליו, אלא אשה ואמה הכתובין כאן, שתיהן לאסור, שנשא את חמותו ואמה. ויש מרבותינו שאומרים, אין כאן אלא חמותו. ומהו אתהן, את אחת מהן, ולשון יוני הוא הן אחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת הבהמה תהרגו.	אם אדם חטא בהמה מה חטאה, אלא מפני שבאה לאדם תקלה על ידה, לפיכך אמר הכתוב תסקל. קל וחמר לאדם שיודע להבחין בין טוב לרע וגורם רעה לחברו לעבור עברה. כיוצא בדבר אתה אומר (דברים יב ב) אבד תאבדון את כל המקומות, הרי דברים קל וחמר, מה אילנות שאינן רואין ואינן שומעין על שבאת תקלה על ידם אמרה תורה השחת, שרוף וכלה, המטה את חברו מדרך חיים לדרכי מיתה על אחת כמה וכמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חסד הוא.	לשון ארמי חרפה (בראשית לד יד) חסודא. ומדרשו אם תאמר קין נשא אחותו, חסד עשה המקום לבנות עולמו ממנו, שנאמר (תהלים פט ג) עולם חסד יבנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הערה.	גלה. וכן כל לשון ערוה גלוי הוא, והוי''ו יורדת בתבה לשם דבר, כמו זעוה, מגזרת (אסתר ה ט) ולא קם ולא זע, וכן אחוה מגזרת אח. והעראה זו נחלקו בה רבותינו, יש אומרים זו נשיקת שמש, ויש אומרים זו הכנסת עטרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערות אחות אמך	שנה הכתוב באזהרתן, לומר שהזהר עליהן בין על אחות אביו ואמו מן האב בין על אחיותיהן מן האם, אבל ערות אשת אחי אביו לא הזהר אלא על אשת אחי אביו מן האב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר ישכב את דדתו.	המקרא הזה בא ללמד על כרת האמור למעלה, שהוא בענש הליכת ערירי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערירים.	כתרגומו בלא ולד, ודומה לו (בראשית טו ב) ואנכי הולך ערירי. יש לו בנים קוברן, אין לו בנים מת בלא בנים, לכך שנה בשני מקראות אלו ערירים ימותו ערירים יהיו. ערירים ימותו, אם יהיו לו בשעת עברה, לא יהיו לו כשימות לפי שקוברן בחייו. ערירים יהיו, שאם אין לו בשעת עברה, יהיה כל ימיו כמו שהוא עכשו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נדה הוא.	השכיבה הזאת מנדה היא ומאוסה. ורבותינו דרשו לאסור העראה בה כנדה, שהעראה מפורשת בה (פסוק יח) את מקורה הערה (לעיל יח) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואקץ.	לשון מיאוס, כמו (בראשית כז מו) קצתי בחיי, כאדם שהוא קץ במזונו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והבדלתם בין הבהמה הטהרה לטמאה.	אין צריך לומר בין פרה לחמור, שהרי מבדלין ונכרין הם, אלא בין טהורה לך לטמאה לך, בין שנשחט רבו של סימן לנשחט חציו. וכמה בין רבו לחציו, מלא שערה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הבדלתי לכם לטמא.	לאסור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואבדל אתכם מן העמים להיות לי.	אם אתם מבדלים מהם הרי אתם שלי, ואם לאו הרי אתם של נבוכדנצר וחבריו. רבי אלעזר בן עזריה אומר מנין שלא יאמר אדם נפשי קצה בבשר חזיר, אי אפשי ללבוש כלאים, אבל יאמר אפשי, ומה אעשה ואבי שבשמים גזר עלי, תלמוד לומר ואבדיל אתכם מן העמים להיות לי, שתהא הבדלתכם מהם לשמי, פורש מן העברה ומקבל עליו עול מלכות שמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יהיה בהם אוב	כאן נאמר בהם מיתה ולמעלה כרת. עדים והתראה בסקילה, מזיד בלא התראה בהכרת ושגגתם חטאת, וכן בכל חיבי מיתות שנאמר בהם כרת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אמר אל הכהנים.	אמר ואמרת, להזהיר גדולים על הקטנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יטמא בעמיו.	בעוד שהמת בתוך עמיו, יצא מת מצוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי אם לשארו.	אין שארו אלא אשתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הקרובה.	לרבות את הארוסה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר לא היתה לאיש.	למשכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לה יטמא.	מצוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יטמא בעל בעמיו להחלו.	לא יטמא לאשתו פסולה שהוא מחלל בה בעודה עמו. וכן פשוטו של מקרא לא יטמא בעל בשארו בעוד שהוא בתוך עמיו, שיש לה קוברין, שאינה מת מצוה, ובאיזה שאר אמרתי, באותו שהוא להחלו, להתחלל הוא מכהנתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יקרחו קרחה.	על מת. והלא אף ישראל הזהרו על כך, אלא לפי שנאמר בישראל (דברים יד א) בין עיניכם, יכול לא יהא חיב על כל הראש, תלמוד לומר בראשם, וילמדו ישראל מהכהנים בגזרה שוה, נאמר כאן קרחה ונאמר להלן בישראל קרחה, מה כאן כל הראש אף להלן כל הראש במשמע, כל מקום שיקרח בראש. ומה להלן על מת, אף כאן על מת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופאת זקנם לא יגלחו.	לפי שנאמר בישראל (ויקרא יט כז) ולא תשחית, יכול לקטו במלקט וברהיטני יהא חיב, לכך נאמר לא יגלחו, שאינו חיב אלא על דבר הקרוי גלוח ויש בו השחתה, וזהו תער:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובבשרם לא ישרטו שרטת.	לפי שנאמר בישראל (ויקרא שם כח) ושרט לנפש לא תתנו, יכול שרט חמש שריטות לא יהא חיב אלא אחת, תלמוד לומר לא ישרטו שרטת, לחייב על כל שריטה ושריטה. שתיבה זו יתרה היא לדרוש, שהיה לו לכתוב לא ישרטו ואני יודע שהיא שרטת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדשים יהיו.	על כרחם יקדישום בית דין בכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זנה.	שנבעלה בעילת ישראל האסור לה, כגון חיבי כרתות או נתין או ממזר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חללה.	שנלדה מן הפסולים שבכהנה, כגון בת אלמנה מכהן גדול או בת גרושה וחלוצה מכהן הדיוט, וכן שנתחללה מן הכהנה על ידי ביאת אחד מן הפסולים לכהנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקדשתו.	על כרחו, שאם לא רצה לגרש, הלקהו ויסרהו עד שיגרש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש יהיה לך.	נהוג בו קדשה לפתוח ראשון בכל דבר ולברך ראשון בסעודה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי תחל לזנות.	כשתתחלל על ידי זנות, שהיתה בה זיקת בעל וזנתה או מן האירוסין או מן הנשואין. ורבותינו נחלקו בדבר, והכל מודים שלא דבר הכתוב בפנויה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אביה היא מחללת.	חללה ובזתה את כבודו, שאומרים עליו ארור שזו ילד, ארור שזו גדל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יפרע.	לא יגדל פרע על אבל. ואיזהו גדול פרע, יותר משלשים יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועל כל נפשת מת	באהל המת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נפשת מת.	להביא רביעית דם מן המת שמטמא באהל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאביו ולאמו לא יטמא.	לא בא אלא להתיר לו מת מצוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומן המקדש לא יצא.	אינו הולך אחר המטה. ועוד מכאן למדו רבותינו שכהן גדול מקריב אונן, וכן משמעו, אף אם מתו אביו ואמו אינו צריך לצאת מן המקדש אלא עובד עבודה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יחלל את מקדש.	שאינו מחלל בכך את העבודה שהתיר לו הכתוב, הא כהן הדיוט שעבד אונן חלל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחללה.	שנלדה מפסולי כהנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יחלל זרעו.	הא אם נשא אחת מן הפסולות, זרעו המנה חלל מדין קדשת כהנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחם אלהיו.	מאכל אלהיו, כל סעודה קרויה לחם, כמו (דניאל ה א) עבד לחם רב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי כל איש אשר בו מום לא יקרב.	אינו דין שיקרב, כמו (מלאכי א ח) הקריבהו נא לפחתך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חרם.	שחטמו שקוע בין שתי העינים, שכוחל שתי עיניו כאחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או שרוע.	שאחד מאיבריו גדול מחברו, עינו אחת גדולה ועינו אחת קטנה, או שוקו אחת ארכה מחברתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או גבן.	שורצילו''ש בלע''ז [בעל גבות ארוכות] שגביני עיניו שערן ארוך ושוכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או דק.	שיש לו בעיניו דוק שקורין טיל''א [קרום] , כמו (ישעיה מ כב) הנוטה כדוק:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או תבלל.	דבר המבלבל את העין, כגון חוט לבן הנמשך מן הלבן ופוסק בסירא, שהוא עוגל המקיף את השחור, שקוראים פרוניל''א [אישון] , והחוט הזה פוסק את העוגל ונכנס בשחור. ותרגום תבלל חליז, לשון חלזון, שהוא דומה לתולעת אותו החוט. וכן כנוהו חכמי ישראל במומי הבכור חלזון נחש עינב (בכורות לח א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גרב וילפת.	מיני שחין הם: גרב, זו החרס. שחין היבש מבפנים ומבחוץ: ילפת, היא חזזית המצרית. ולמה נקראת ילפת שמלפפת והולכת עד יום המיתה, והוא לח מבחוץ ויבש מבפנים. ובמקום אחר קורא לגרב שחין, הלח מבחוץ ויבש מבפנים, שנאמר (דברים כח כז) ובגרב ובחרס, כשסמוך גרב אצל חרס קורא לילפת גרב, וכשהוא סמוך אצל ילפת קורא לחרס גרב, כך מפורש בבכורות (מא א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מרוח אשך.	לפי התרגום מריס פחדין, שפחדיו מרססים, שביצים שלו כתותין. פחדין כמו (איוב מ יז) גידי פחדו ישורגו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל איש אשר בו מום.	לרבות שאר מומין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מום בו.	בעוד מומו בו פסול, הא אם עבר מומו כשר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מקדשי הקדשים.	אלו קדשי הקדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומן הקדשים יאכל.	אלו קדשים קלים. ואם נאמרו קדשי הקדשים למה נאמרו קדשים קלים, אם לא נאמרו הייתי אומר בקדשי הקדשים יאכל בעל מום, שמצינו שהתרו לזר, שאכל משה בשר המלואים, אבל בחזה ושוק של קדשים קלים לא יאכל, שלא מצינו זר חולק בהן, לכך נאמרו קדשים קלים. כך מפורש בזבחים (קא:) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך אל הפרכת.	להזות שבע הזאות שעל הפרכת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל המזבח.	החיצון. ושניהם הצרכו להכתב, ומפורש בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יחלל את מקדשי.	שאם עבד, עבודתו מחללת להפסל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וידבר משה.	המצוה הזאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל אהרן ואל בניו ואל כל בני ישראל.	להזהיר בית דין על הכהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינזרו.	אין נזירה אלא פרישה, וכן הוא אומר (יחזקאל יד ז) וינזר מאחרי, (ישעיה א ד) נזורו אחור, יפרשו מן הקדשים בימי טמאתן. דבר אחר: וינזרו מקדשי בני ישראל אשר הם מקדישים לי ולא יחללו את שם קדשי. סרס המקרא ודרשהו, אשר הם מקדשים לי ולא יחללו את שם קדשי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הם מקדשים לי.	לרבות קדשי כהנים עצמן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל איש אשר יקרב.	אין קריבה זו אלא אכילה, וכן מצינו שנאמרה אזהרת אכילת קדשים בטמאה בלשון נגיעה בכל קדש לא תגע (ויקרא יב ד) , אזהרה לאוכל. ולמדוה רבותינו מגזרה שוה. ואי אפשר לומר שחיב על הנגיעה, שהרי נאמר כרת על האכילה בצו את אהרן (ויקרא ז כ. כא) שתי כריתות זו אצל זו, ואם על הנגיעה חיב לא הצרך לחיבו על האכילה, וכן נדרש בתורת כהנים וכי יש נוגע חיב, אם כן מה תלמוד לומר יקרב, משיכשר לקרב, שאין חיבין עליו משום טמאה, אלא אם כן קרבו מתיריו. ואם תאמר שלש כריתות בטמאת כהנים למה, כבר נדרשו במסכת שבועות אחת לכלל ואחת לפרט וכו' (שבועות ז א) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונכרתה	יכול מצד זה לצד זה, יכרת ממקומו ויתישב במקום אחר, תלמוד לומר אני ה', בכל מקום אני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מזרע אהרן.	אין לי אלא זרעו, גופו מנין, תלמוד לומר והוא צרוע, שיכול הואיל ומקריב אונן יקריב צרוע וזב, תלמוד לומר והוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד אשר יטהר.	ביאת השמש, או אינו אלא טבילה, נאמר כאן וטהר, ונאמר למטה וטהר (פסוק ז) ובא השמש וטהר, מה להלן ביאת שמש, אף כאן ביאת שמש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל טמא נפש.	במי שנטמא במת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל שרץ אשר יטמא לו.	בשעור הראוי לטמא, בכעדשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או באדם.	במת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר יטמא לו.	כשיעורו לטמא, וזהו כזית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נפש אשר תגע בו.	באחד מן הטמאים הללו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואחר יאכל מן הקדשים.	נדרש ביבמות בתרומה, שמתר לאכלה בהערב השמש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן הקדשים.	ולא כל הקדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נבלה וטרפה לא יאכל לטמאה בה.	לענין הטמאה הזהיר כאן, שאם אכל נבלת עוף טהור, שאין לה טמאת מגע ומשא אלא טמאת אכילה בבית הבליעה, אסור לאכול בקדשים. וצריך לומר וטרפה, מי שיש במינו טרפה, יצא נבלת עוף טמא שאין במינו טרפה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרו את משמרתי.	מלאכול תרומה בטמאת הגוף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומתו בו.	למדנו שהיא מיתה בידי שמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יאכל קדש.	בתרומה הכתוב מדבר, שכל הענין דבר בה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תושב כהן ושכיר.	תושבו של כהן ושכירו, לפיכך תושב זה נקוד פתח, לפי שהוא דבוק. ואיזהו תושב, זה נרצע שהוא קנוי לו עד היובל, ואיזהו שכיר, זה קנוי קנין שנים, שיוצא בשש, בא הכתוב ולמדך כאן שאין גופו קנוי לאדוניו לאכול בתרומתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכהן כי יקנה נפש.	עבד כנעני שקנוי לגופו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויליד ביתו.	אלו בני השפחות. ואשת כהן אוכלת בתרומה מן המקרא הזה, שאף היא קנין כספו. ועוד למד ממקרא אחר (במדבר יח יא) כל טהור בביתך  בספרי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאיש זר.	ללוי ולישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלמנה וגרושה.	מן האיש הזר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזרע אין לה.	ממנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושבה.	הא אם יש לה זרע ממנו אסורה בתרומה כל זמן שהזרע קים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל זר לא יאכל בו.	לא בא אלא להוציא את האונן שמתר בתרומה. זרות אמרתי לך, ולא אנינות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יאכל קדש.	תרומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתן לכהן את הקדש.	דבר הראוי להיות קדש, שאינו פורע לו מעות אלא פירות של חלין, והן נעשין תרומה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא יחללו	להאכילם לזרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשיאו אותם.	את עצמם יטענו עון באכלם את קדשיהם, שהבדלו לשם תרומה וקדשו ונאסרו עליהם. ואנקלוס שתרגם במיכלהון בסואבא, שלא לצורך תרגמו כן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נדריהם.	הרי עלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נדבתם.	הרי זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תמים זכר בבקר בכשבים ובעזים.	אבל בעולת העוף אין צריך תמות וזכרות, ואינו נפסל במום אלא בחסרון אבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפלא נדר.	להפריש בדבורו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עורת.	שם דבר של מום עורון בלשון נקבה, שלא יהא בו מום של עורת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או שבור.	לא יהיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חרוץ.	ריס של עין שנסדק או שנפגם, וכן שפתו שנסדקה או נפגמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יבלת.	ורוא''ה בלע''ז :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גרב.	מין חזזית וכן ילפת. ולשון ילפת, כמו (שופטים טז כט) וילפת שמשון, שאחוזה בו עד יום מיתה, שאין לה רפואה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תקריבו.	שלש פעמים, להזהיר על הקדשן ועל שחיטתן ועל זריקת דמן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשה לא תתנו.	אזהרת הקטרתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שרוע.	אבר גדול מחברו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקלוט.	פרסותיו קלוטות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נדבה תעשה אתו.	לבדק הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולנדר.	למזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ירצה.	איזהו הקדש בא לרצות, הוי אומר זה הקדש המזבח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומעוך וכתות ונתוק וכרות.	בביצים או בגיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מעוך.	ביציו מעוכין ביד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כתות.	כתושים יותר ממעוך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נתוק.	תלושין ביד עד שנפסקו חוטים שתלויים בהן, אבל נתונים הם בתוך הכיס, והכיס לא נתלש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכרות.	כרותין בכלי ועודן בכיס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומעוך.	תרגומו ודמריס, זה לשונו בארמית, לשון כתישה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכתות.	תרגומו ודרסיס, כמו (עמוס ו יא) הבית הגדול רסיסים, בקיעות דקות, וכן (שבת פ ב) קנה המרסס:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובארצכם לא תעשו.	דבר זה, לסרס שום בהמה וחיה ואפלו טמאה, לכך נאמר בארצכם, לרבות כל אשר בארצכם, שאי אפשר לומר לא נצטוו על הסרוס אלא בארץ, שהרי סרוס חובת הגוף הוא, וכל חובת הגוף נוהגת בין בארץ בין בחוצה לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומיד בן נכר.	נכרי שהביא קרבן ביד כהן להקריבו לשמים לא תקריבו לו בעל מום. ואף על פי שלא נאסרו בעלי מומין לקרבן בני נח אלא אם כן מחסרי אבר, זאת נוהגת בבמה שבשדות, אבל על המזבח שבמשכן לא תקריבוה, אבל תמימה תקבלו מהם, לכך נאמר למעלה איש איש (לעיל פסוק יח) , לרבות את הנכרים שנודרים נדרים ונדבות כישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משחתם.	חבולהון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ירצו לכם.	לכפר עליכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יולד.	פרט ליוצא דופן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אתו ואת בנו.	נוהג בנקבה, שאסור לשחוט האם והבן או הבת, ואינו נוהג בזכרים, ומתר לשחוט האב והבן או האב והבת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לרצנכם תזבחו.	תחלת זביחתכם הזהרו שתהא לרצון לכם. ומהו הרצון, ביום ההוא יאכל. לא בא להזהיר אלא שתהא שחיטה על מנת כן, אל תשחטוהו על מנת לאכלו למחר, שאם תחשבו בו מחשבת פסול לא יהא לכם לרצון. דבר אחר לרצונכם, לדעתכם, מכאן למתעסק שפסול בשחיטת קדשים. ואף על פי שפרט בנאכלים לשני ימים, חזר ופרט בנאכלין ליום אחד שתהא זביחתן על מנת לאכלן בזמנן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום ההוא יאכל.	לא בא להזהיר אלא שתהא שחיטה על מנת כן, שאם לקבוע לו זמן אכילה, כבר כתוב (ויקרא ז טו) ובשר זבח תודת שלמיו  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושמרתם.	זו המשנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשיתם.	זה המעשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תחללו.	לעבור על דברי מזידין. ממשמע שנאמר ולא תחללו, מה תלמוד לומר ונקדשתי, מסור עצמך וקדש שמי. יכול ביחיד, תלמוד לומר בתוך בני ישראל, וכשהוא מוסר עצמו, ימסור עצמו על מנת למות, שכל המוסר עצמו על מנת הנס, אין עושין לו נס, שכן מצינו בחנניה מישאל ועזריה שלא מסרו עצמן על מנת הנס, שנאמר (דניאל ג יח) והן לא, ידיע להוא לך מלכא די לאלהך לא איתנא פלחין  , מציל ולא מציל, ידיע להוא לך  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המוציא אתכם.	על מנת כן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	דבר אל בני ישראל  מועדי ה'.	עשה מועדות שיהיו ישראל מלמדין בהם, שמעברים את השנה על גליות שנעקרו ממקומם לעלות לרגל ועדין לא הגיעו לירושלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אלה מועדי ה'.	למעלה מדבר בעבור שנה, וכאן מדבר בקדוש החדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פסח לה'.	הקרבת קרבן ששמו פסח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקרבתם אשה	הם המוספין האמורים בפרשת פנחס ולמה נאמרו כאן, לומר לך שאין המוספין מעכבין זה את זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקרבתם אשה לה'.	מכל מקום, אם אין פרים הבא אילים, ואם אין פרים ואילים, הבא כבשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מלאכת עבדה.	אפלו מלאכות החשובות לכם עבודה וצורך, שיש חסרון כיס בבטלה שלהן, כגון דבר האבד. כך הבנתי מתורת כהנים, דקתני יכול אף חלו של מועד יהא אסור במלאכת עבודה וכו' :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ראשית קצירכם.	שתהא ראשונה לקציר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממחרת השבת.	ממחרת יום טוב הראשון של פסח, שאם אתה אומר שבת בראשית, אי אתה יודע איזהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כבש.	חובה לעמר הוא בא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומנחתו.	מנחת נסכיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שני עשרנים.	כפולה היתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונסכה יין רביעית ההין.	אף על פי שמנחתו כפולה, אין נסכיו כפולים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקלי.	קמח עשוי מכרמל רך שמיבשין אותו בתנור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכרמל.	הן קליות שקורין גרניד''ש [שבלים] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכל משבתיכם.	נחלקו בו חכמי ישראל, יש שלמדו מכאן שהחדש נוהג בחוצה לארץ, ויש אומרים לא בא אלא ללמד שלא נצטוו על החדש אלא לאחר ירשה וישיבה, משכבשו וחלקו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תמימת תהיינה.	מלמד שמתחיל ומונה מבערב, שאם לא כן אינן תמימות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השבת השביעת.	כתרגומו שבועתא שביעתא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד ממחרת השבת השביעת תספרו.	ולא עד בכלל, והן ארבעים ותשעה יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמשים יום והקרבתם מנחה חדשה לה'.	ביום החמשים תקריבוה. ואומר אני זהו מדרשו, אבל פשוטו עד ממחרת השבת השביעית, שהוא יום חמשים, תספרו. ומקרא מסורס הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מנחה חדשה.	היא המנחה הראשונה שהובאה מן החדש. ואם תאמר, הרי קרבה מנחת העומר, אינה כשאר כל המנחות, שהיא באה מן השעורים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממושבתיכם.	ולא מחוצה לארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לחם תנופה.	לחם תרומה המורם לשם גבוה, וזו היא המנחה החדשה האמורה למעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בכורים.	ראשונה לכל המנחות, אף למנחת קנאות הבאה מן השעורים, לא תקרב מן החדש קודם לשתי הלחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על הלחם.	בגלל הלחם, חובה ללחם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומנחתם ונסכיהם.	כמשפט מנחה ונסכים המפורשים בכל בהמה בפרשת נסכים (במדבר טו ד. י) שלשה עשרונים לפר ושני עשרונים לאיל ועשרון לכבש, זו היא המנחה. והנסכים חצי ההין לפר ושלישית ההין לאיל ורביעית ההין לכבש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועשיתם שעיר עזים.	יכול שבעת הכבשים והשעיר האמורים כאן הם שבעת הכבשים והשעיר האמורים בחומש הפקודים, כשאתה מגיע אצל פרים ואילים אינן הם, אמור מעתה אלו לעצמן ואלו לעצמן, אלו קרבו בגלל הלחם ואלו למוספין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והניף הכהן אתם תנופה.	מלמד שטעונין תנופה מחיים, יכול כלם, תלמוד לומר על שני כבשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש יהיו.	לפי ששלמי יחיד קדשים קלים, הזקק לומר בשלמי צבור שהם קדשי קדשים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובקצרכם.	חזר ושנה לעבור עליהם בשני לאוין. אמר רבי אבדימי ברבי יוסף מה ראה הכתוב לתנה באמצע הרגלים, פסח ועצרת מכאן וראש השנה ויום הכפורים והחג מכאן, ללמדך שכל הנותן לקט שכחה ופאה לעני כראוי, מעלין עליו כאלו בנה בית המקדש והקריב קרבנותיו בתוכו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תעזב.	הנח לפניהם והם ילקטו, ואין לך לסיע לאחד מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	זכרון תרועה.	זכרון פסוקי זכרונות ופסוקי שופרות, לזכור לכם עקידת יצחק שקרב תחתיו איל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקרבתם אשה.	המוספים האמורים בחומש הפקודים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך.	כל אכין ורקין שבתורה מיעוטין, מכפר הוא לשבים ואינו מכפר על שאינם שבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והאבדתי.	לפי שהוא אומר כרת בכל מקום ואיני יודע מה הוא, כשהוא אומר והאבדתי, למד על הכרת שאינו אלא אבדן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל מלאכה	לעבור עליו בלאוין הרבה, או להזהיר על מלאכת לילה כמלאכת יום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עצרת הוא.	עצרתי אתכם אצלי כמלך שזמן את בניו לסעודה לכך וכך ימים, כיון שהגיע זמנן להפטר אמר בני בבקשה מכם, עכבו עמי עוד יום אחד, קשה עלי פרידתכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל מלאכת עבדה.	אפלו מלאכה שהיא עבודה לכם, שאם לא תעשוה יש חסרון כיס בדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעשו.	יכול אף חלו של מועד יהא אסור במלאכת עבודה, תלמוד לומר היא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עלה ומנחה.	מנחת נסכים הקרבה עם העולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך בחמשה עשר יום.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחגו.	קרבן שלמים לחגיגה. יכול תדחה את השבת, תלמוד לומר אך, הואיל ויש לה תשלומין כל שבעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באספכם את תבואת הארץ.	שיהא חדש שביעי זה בא בזמן אסיפה, מכאן שנצטוו לעבר את השנים, שאם אין העבור, פעמים שהוא בא באמצע הקיץ או החורף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	פרי עץ הדר.	עץ שטעם עצו ופריו שוה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הדר.	הדר באילנו משנה לשנה, וזהו אתרוג:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כפת תמרים.	חסר וי''ו, למד שאינה אלא אחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וענף עץ עבת.	שענפיו קלועים כעבותות וכחבלים, וזהו הדס העשוי כמין קליעה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האזרח.	זה אזרח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בישראל.	לרבות את הגרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי בסכות הושבתי.	ענני כבוד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	צו את בני ישראל.	זו פרשת מצות הנרות. ופרשת ואתה תצוה לא נאמרה אלא על סדר מלאכת המשכן לפרש צורך המנורה. וכן משמע, ואתה סופך לצוות את בני ישראל על כך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שמן זית זך.	שלשה שמנים יוצאים מן הזית, הראשון קרוי זך, והן מפורשים במנחות (פט א) ובתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפרכת העדת.	שלפני הארון, שהוא קרוי עדות. ורבותינו דרשו על נר מערבי, שהוא עדות לכל באי עולם שהשכינה שורה בישראל, שנותן בה שמן כמדת חברותיה וממנה היה מתחיל ובה היה מסים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יערך אתו אהרן מערב עד בקר.	יערוך אותו עריכה הראויה למדת כל הלילה, ושערו חכמים חצי לוג לכל נר ונר, והן כדאי אף ללילי תקופת טבת, ומדה זו הקבעה להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	המנרה הטהרה.	שהיא זהב טהור. דבר אחר על טהרה של מנורה, שמטהרה ומדשנה תחלה מן האפר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שש המערכת.	שש חלות המערכה האחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השלחן הטהר.	של זהב טהור. דבר אחר על טהרו של שלחן, שלא יהיו הסניפין מגביהין את הלחם מעל גבי השלחן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתת על המערכת.	על כל אחת משתי המערכות היו שני בזכי לבונה, מלא קומץ לכל אחת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיתה.	הלבונה הזאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ללחם לאזכרה.	שאין מן הלחם לגבוה כלום, אלא הלבונה נקטרת כשמסלקין אותו בכל שבת ושבת. והיא לזכרון ללחם, שעל ידה הוא נזכר למעלה, כקומץ שהוא אזכרה למנחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלהו.	מוסב על הלחם, שהוא לשון זכר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא בן אשה ישראלית.	מהיכן יצא, רבי לוי אומר מעולמו יצא. רבי ברכיה אומר מפרשה שלמעלה יצא. לגלג ואמר ביום השבת יערכנו, דרך המלך לאכול פת חמה בכל יום, או שמא פת צוננת של תשעה ימים, בתמיהה. ומתניתא אמרה מבית דינו של משה יצא מחיב. בא לטע אהלו בתוך מחנה דן, אמרו לו מה טיבך לכאן, אמר להם מבני דן אני. אמרו לו (במדבר ב) איש על דגלו באתת לבית אבותם כתיב. נכנס לבית דינו של משה ויצא מחיב, עמד וגדף:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בן איש מצרי.	הוא המצרי שהרגו משה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בתוך בני ישראל.	מלמד שנתגיר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וינצו במחנה.	על עסקי המחנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש הישראלי.	זה שכנגדו, שמחה בו מטע אהלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויקב.	כתרגומו ופרש, שנקב שם המיוחד וגדף, והוא שם המפורש ששמע מסיני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושם אמו שלמית בת דברי.	שבחן של ישראל שפרסמה הכתוב לזו, לומר, שהיא לבדה היתה זונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שלמית.	דהות פטפטה שלם עלך, שלם עלך, שלם עליכון, מפטפטת בדברים שואלת בשלום הכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בת דברי.	דברנית היתה מדברת עם כל אדם, לפיכך קלקלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למטה דן.	מגיד שהרשע גורם גנאי לו גנאי לאביו גנאי לשבטו, כיוצא בו (שמות לא ו) אהליאב בן אחיסמך למטה דן, שבח לו שבח לאביו שבח לשבטו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויניחהו.	לבדו, ולא הניחו מקושש עמו, ששניהם היו בפרק אחד. ויודעים היו שהמקושש במיתה, שנאמר (שמות לא יד) מחלליה מות יומת אבל לא פרש להם באיזו מיתה, לכך נאמר (במדבר טו לד) כי לא פרש מה יעשה לו. אבל במקלל הוא אומר לפרוש להם, שלא היו יודעים אם חיב מיתה אם לאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	השמעים.	אלו העדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את ידיהם.	אומרים לו דמך בראשך ואין אנו נענשים במיתתך שאתה גרמת לך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל העדה.	במעמד כל העדה. מכאן ששלוחו של אדם כמותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונשא חטאו.	בכרת, כשאין התראה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקב שם.	אינו חיב עד שיפרש את השם, ולא המקלל בכנוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונקב.	לשון קללה, כמו (במדבר כג ח) מה אקב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש כי יכה.	לפי שנאמר (שמות כא יב) מכה איש ומת, אין לי אלא שהרג את האיש, אשה וקטן מנין, תלמוד לומר כל נפש אדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כן ינתן בו.	פרשו רבותינו, שאינו נתינת מום ממש אלא תשלומי ממון, שמין אותו כעבד, לכך כתוב בו לשון נתינה, דבר הנתון מיד ליד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומכה בהמה ישלמנה.	למעלה דבר בהורג בהמה, וכאן דבר בעושה בה חבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומכה אדם יומת.	אפלו לא הרגו אלא עשה בו חבורה, שלא נאמר כאן נפש ובמכה אביו ואמו דבר הכתוב, ובא להקישו למכה בהמה מה מכה בהמה מחיים, אף מכה אביו ואמו מחיים, פרט למכה לאחר מיתה, לפי שמצינו שהמקללו לאחר מיתה חיב, הצרך לומר במכה שפטור. ומה בבהמה בחבלה, שאם אין חבלה אין תשלומין, אף מכה אביו ואמו אינו חיב עד שיעשה בהם חבורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובני ישראל עשו.	כל המצוה האמורה בסקילה במקום אחר דחיה, רגימה ותליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהר סיני.	מה ענין שמטה אצל הר סיני, והלא כל המצות נאמרו מסיני, אלא מה שמטה נאמרו כללותיה ופרטותיה ודקדוקיה מסיני, אף כלן נאמרו כללותיהן ודקדוקיהן מסיני, כך שנויה בתורת כהנים. ונראה לי שכך פרושה לפי שלא מצינו שמטת קרקעות שנשנית בערבות מואב במשנה תורה, למדנו שכללותיה ופרטותיה כלן נאמרו מסיני, ובא הכתוב ולמד כאן על כל דבור שנדבר למשה שמסיני היו כלם כללותיהן ודקדוקיהן, וחזרו ונשנו בערבות מואב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבת לה'.	לשם ה', כשם שנאמר בשבת בראשית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהיה לארץ.	לשדות ולכרמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תזמר.	שקוצצין זמורותיה. ותרגומו לא תכסח, ודומה לו (ישעיה לג יב) קוצים כסוחים, (תהלים פ יז) שרפה באש כסוחה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את ספיח קצירך.	אפלו לא זרעתה והיא צמחה מן הזרע שנפל בה בעת הקציר, הוא קרוי ספיח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תקצור.	להיות מחזיק בו כשאר קציר, אלא הפקר יהיה לכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נזירך.	שהנזרת והפרשת בני אדם מהם ולא הפקרתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תבצר.	אותם אינך בוצר, אלא מן המפקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיתה שבת הארץ	אף על פי שאסרתים עליך, לא באכילה ולא בהנאה אסרתים, אלא שלא תנהוג בהם כבעל הבית, אלא הכל יהיו שוים בה, אתה ושכירך ותושבך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבת הארץ לכם לאכלה.	מן השבות אתה אוכל, ואי אתה אוכל מן השמור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לך ולעבדך ולאמתך.	לפי שנאמר (שמות כג יא) ואכלו אביוני עמך, יכול יהיו אסורים באכילה לעשירים, תלמוד לומר לך ולעבדך ולאמתך, הרי בעלים ועבדים ושפחות אמורים כאן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולשכירך ולתושבך.	אף הגוים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולבהמתך ולחיה.	אם חיה אוכלת בהמה לא כל שכן, שמזונותיה עליך, מה תלמוד לומר ולבהמתך, מקיש בהמה לחיה, כל זמן שחיה אוכלת מן השדה האכל לבהמתך מן הבית, כלה לחיה מן השדה כלה לבהמתך מן הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבתת שנים.	שמטות שנים. יכול יעשה שבע שנים רצופות שמטה ויעשה יובל אחריהם, תלמוד לומר שבע שנים שבע פעמים, הוי אומר כל שמטה ושמטה בזמנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיו לך ימי שבע	מגיד לך שאף על פי שלא עשית שמטות עשה יובל לסוף ארבעים ותשע שנה. ופשוטו של מקרא יעלה לך חשבון שנות השמטות למספר ארבעים ותשע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ביום הכפורים.	ממשמע שנאמר ביום הכפורים איני יודע שהוא בעשור לחדש, אם כן למה נאמר בעשור לחדש, אלא לומר לך תקיעת עשור לחדש דוחה שבת בכל ארצכם, ואין תקיעת ראש השנה דוחה שבת בכל ארצכם, אלא בבית דין בלבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקראתם דרור.	לעבדים, בין נרצע, בין שלא כלו לו שש שנים משנמכר. אמר ר' יהודה מהו לשון דרור, כמדייר בי דירא ומסחר בכל מדינה וכו' , שדר בכל מקום שהוא רוצה ואינו ברשות אחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יובל הוא.	שנה זאת מבדלת משאר שנים בנקיבת שם לה לבדה. ומה שמה, יובל שמה, על שם תקיעת שופר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושבתם איש אל אחזתו.	שהשדות חוזרות לבעליהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש אל משפחתו תשבו.	לרבות את הנרצע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יובל הוא שנת החמשים שנה.	מה תלמוד לומר, לפי שנאמר וקדשתם  , כדאיתא בראש השנה (ח ב) ובתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את נזריה.	את הענבים המשמרים. אבל בוצר אתה מן המפקרים, כשם שנאמר בשביעית כך נאמר ביובל, נמצאו שתי שנים קדושות סמוכות זו לזו, שנת ארבעים ותשע שמטה ושנת החמשים יובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדש תהיה לכם.	תופסת דמיה כהקדש. יכול תצא היא לחלין, תלמוד לומר תהיה, בהויתה תהא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מן השדה תאכלו.	על ידי השדה אתה אוכל מן הבית, שאם כלה לחיה מן השדה אתה צריך לבער מן הבית, כשם שנאמר בשביעית כך נאמר ביובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תשבו איש אל אחזתו.	והרי כבר נאמר (פסוק י) ושבתם איש אל אחזתו, אלא לרבות המוכר שדהו ועמד בנו וגאלה שחוזרת לאביו ביובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי תמכרו	לפי פשוטו כמשמעו. ועוד יש דרשה מנין כשאתה מוכר, מכור לישראל חברך, תלמוד לומר וכי תמכרו ממכר לעמיתך מכור, ומנין שאם באת לקנות קנה מישראל חברך, תלמוד לומר או קנה מיד עמיתך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אל תונו.	זו אונאת ממון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במספר שנים אחר היובל תקנה.	זהו פשוטו לישב מקרא על אפניו על האונאה בא להזהיר, כשתמכור או תקנה קרקע דע כמה שנים יש עד היובל. ולפי השנים ותבואות השדה שהיא ראויה לעשות ימכור המוכר ויקנה הקונה, שהרי סופו להחזירה לו בשנת היובל. ואם יש שנים מועטות וזה מוכרה בדמים יקרים הרי נתאנה לוקח, ואם יש שנים מרבות ואכל ממנה תבואות הרבה ולקחה בדמים מועטים הרי נתאנה מוכר, לפיכך צריך לקנותה לפי הזמן. וזהו שנאמר במספר שני תבואות ימכר לך, לפי מנין שני התבואות שתהא עומדת ביד הלוקח תמכור לו. ורבותינו דרשו מכאן, שהמוכר שדהו אינו רשאי לגאול פחות משתי שנים, שתעמוד שתי שנים ביד הלוקח מיום ליום, ואפלו יש שלש תבואות באותן שתי שנים, כגון שמכרה לו בקמותיה. ו''שני'' אינו יוצא מפשוטו, כלומר מספר שנים של תבואות, ולא של שדפון, ומעוט שנים שנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תרבה מקנתו.	תמכרנה ביקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תמעיט מקנתו.	תמעיט בדמיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תונו איש את עמיתו.	כאן הזהיר על אונאת דברים, שלא יקניט איש את חברו לא ישיאנו עצה שאינה הוגנת לו לפי דרכו והנאתו של יועץ. ואם תאמר, מי יודע אם נתכונתי לרעה, לכך נאמר ויראת מאלהיך, היודע מחשבות הוא יודע. כל דבר המסור ללב, שאין מכיר אלא מי שהמחשבה בלבו, נאמר בו ויראת מאלהיך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישבתם על הארץ לבטח.	שבעון שמטה ישראל גולים, שנאמר (ויקרא כו לד) אז תרצה הארץ את שבתתיה והרצת את שבתתיה, ושבעים שנה שלגלות בבל, כנגד שבעים שמטות שבטלו, היו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתנה הארץ  וישבתם לבטח עליה.	שלא תדאגו משנת בצורת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלתם לשבע.	אף בתוך המעים תהא בו ברכה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא נאסף.	אל הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את תבואתנו.	כגון יין ופרות האילן וספיחין הבאים מאליהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לשלש השנים.	למקצת הששית מניסן ועד ראש השנה, ולשביעית ולשמינית, שיזרעו בשמינית במרחשון ויקצרו בניסן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד השנה התשיעת.	עד חג הסכות של תשיעית, שהיא עת בא תבואתה של שמינית לתוך הבית, שכל ימות הקיץ היו בשדה בגרנות, ובתשרי הוא עת האסיף לבית. ופעמים שהיתה צריכה לעשות לארבע שנים, בששית שלפני השמטה השביעית, שהן בטלין מעבודת קרקע שתי שנים רצופות השביעית והיובל, ומקרא זה נאמר בשאר השמטות כלן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והארץ לא תמכר.	לתן לאו על חזרת שדות לבעלים ביובל, שלא יהא הלוקח כובשה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לצמתת.	לפסיקה, למכירה פסוקה עולמית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לי הארץ.	אל תרע עינך בה שאינה שלך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובכל ארץ אחזתכם.	לרבות בתים ועבד עברי, ודבר זה מפורש בקדושין בפרק ראשון (דף כא א) . ולפי פשוטו סמוך לפרשה שלאחריו, שהמוכר אחזתו רשאי לגאלה לאחר שתי שנים או הוא או קרובו, ואין הלוקח יכול לעכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי ימוך אחיך ומכר.	מלמד שאין אדם רשאי למכור שדהו אלא מחמת דחק עוני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאחזתו.	ולא כלה, למד דרך ארץ שישיר שדה לעצמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגאל את ממכר אחיו.	ואין הלוקח יכול לעכב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואיש כי לא יהיה לו גאל.	וכי יש לך אדם בישראל שאין לו גואלים, אלא גואל שיוכל לגאול ממכרו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחשב את שני ממכרו.	כמה שנים היו עד היובל, כך וכך. ובכמה מכרתיה לך בכך וכך. עתיד היית להחזירה ביובל, נמצאת קונה מספר התבואות כפי חשבון של כל שנה. אכלת אותה שלש שנים או ארבע הוצא את דמיהן מן החשבון וטול את השאר, וזהו והשיב את העדף. בדמי המקח על האכילה שאכלה, ויתנם ללוקח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לאיש אשר מכר לו.	המוכר הזה שבא לגאלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	די השיב לו.	מכאן שאינו גואל לחצאין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד שנת היובל.	שלא יכנס לתוך אותה שנה כלום, שהיובל משמט בתחלתו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בית מושב עיר חומה.	בית בתוך עיר המקפת חומה מימות יהושע בן נון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיתה גאלתו.	לפי שנאמר בשדה שיכול לגאלה משתי שנים ואלך כל זמן שירצה ובתוך שתי שנים הראשונים אינו יכול לגאלה, הצרך לפרש בזה שהוא חלוף, שאם רצה לגאול בשנה ראשונה גואלה, ולאחר מכאן אינו גואלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימים.	ימי שנה שלמה קרויים ימים, וכן (בראשית כד נה) תשב הנערה אתנו ימים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וקם הבית  לצמיתת.	יצא מכחו של מוכר ועומד בכחו של קונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר לא חמה.	לו קרינן, אמרו רבותינו זכרונם לברכה אף על פי שאין לו עכשיו, הואיל והיתה לו קודם לכן. ועיר נקבה היא והצרך לכתוב לה, אלא מתוך שצריך לכתוב לא בפנים, תקנו לו במסרת, זה נופל על זה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יצא ביבל.	אמר רב ספרא אם פגע בו יובל בתוך שנתו לא יצא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ובתי החצרים.	כתרגומו פצחין, עירות פתוחות מאין חומה. ויש הרבה בספר יהושע (יהושע יג כח) הערים וחצריהם, (בראשית כה טז) בחצריהם ובטירותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על שדה הארץ יחשב.	הרי הן כשדות הנגאלים עד היובל ויוצאין ביובל לבעלים אם לא נגאלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גאלה תהיה לו.	מיד אם ירצה. ובזה יפה כחו מכח שדות, שהשדות אין נגאלות עד שתי שנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וביבל יצא.	בחנם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וערי הלוים.	ארבעים ושמנה עיר שנתנו להם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גאלת עולם.	גואל מיד אפלו לפני שתי שנים, אם מכרו שדה משדותיהם הנתונות להם באלפים אמה סביבות הערים, או אם מכרו בית בעיר חומה, גואלין לעולם, ואינו חלוט לסוף שנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואשר יגאל מן הלוים.	ואם יקנה בית או עיר מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא ביבל.	אותו ממכר של בית או של עיר וישוב ללוי שמכרו, ולא יהיה חלוט כשאר בתי ערי חומה של ישראל. וגאלה זו לשון מכירה. דבר אחר לפי שנאמר (פסוק לב) , גאלת עולם תהיה ללוים, יכול לא דבר הכתוב אלא בלוקח ישראל שקנה בית בערי הלוים, אבל לוי שקנה מלוי יהיה חלוט, תלמוד לומר ואשר יגאל מן הלוים, אף [לוי] הגואל מיד לוי גואל גאלת עולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויצא ממכר בית.	הרי זו מצוה אחרת, ואם לא גאלה יוצאה ביובל, ואינו נחלט לסוף שנה כבית של ישראל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי בתי ערי הלוים הוא אחזתם.	לא היה להם נחלת שדות וכרמים אלא ערים לשבת ומגרשיהם, לפיכך הם להם במקום שדות, ויש להם גאלה כשדות, כדי שלא תפקע נחלתם מהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושדה מגרש עריהם לא ימכר.	מכר גזבר, שאם הקדיש בן לוי את שדהו ולא גאלה ומכרה גזבר, אינה יוצאה לכהנים ביובל, כמו שנאמר בישראל (ויק' כז) ואם מכר את השדה לאיש אחר לא יגאל עוד, אבל בן לוי גואל לעולם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והחזקת בו.	אל תניחהו שירד ויפול ויהיה קשה להקימו, אלא חזקהו משעת מוטת היד. למה זה דומה, למשאוי שעל החמור, עודהו על החמור אחד תופס בו ומעמידו, נפל לארץ, חמשה אין מעמידין אותו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	גר ותושב.	אף אם הוא גר או תושב, ואיזהו תושב, כל שקבל עליו שלא לעבוד עבודה זרה, ואוכל נבלות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נשך ותרבית.	חד שוינהו רבנן, ולעבור עליו בשני לאוין:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר הוצאתי	והבחנתי בין בכור לשאינו בכור, אף אני יודע ונפרע מן המלוה מעות לישראל ברבית ואומר של נכרי הם. דבר אחר אשר הוצאתי אתכם מארץ מצרים על מנת שתקבלו עליכם מצותי אפלו הן כבדות עליכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לתת לכם את ארץ כנען.	בשכר שתקבלו מצותי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להיות לכם לאלהים.	שכל הדר בארץ ישראל אני לו לאלהים, וכל היוצא ממנה כעובד עבודה זרה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עבדת עבד.	עבודה של גנאי, שיהא נכר בה כעבד, שלא יוליך כליו אחריו לבית המרחץ ולא ינעול לו מנעליו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כשכיר כתושב.	עבודת קרקע ומלאכת אמנות כשאר שכירים התנהג בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד שנת היבל.	אם פגע בו יובל לפני שש שנים, היובל מוציאו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הוא ובניו עמו.	אמר רבי שמעון אם הוא נמכר בניו מי מכרן, אלא מכאן שרבו חיב במזונות בניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואל אחזת אבתיו.	אל כבוד אבותיו, ואין לזלזלו בכך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אחזת.	חזקת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי עבדי הם.	שטרי קודם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ימכרו ממכרת עבד.	בהכרזה כאן יש עבד למכור, ולא יעמידנו על אבן הלקח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תרדה בו בפרך.	מלאכה שלא לצורך, כדי לענותו. אל תאמר לו החם לי את הכוס הזה, והוא אינו צריך, עדור תחת הגפן עד שאבא. שמא תאמר אין מכיר בדבר אם לצורך אם לאו, ואומר אני לו שהוא לצורך, הרי הדבר הזה מסור ללב, לכך נאמר ויראת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועבדך ואמתך אשר יהיו לך.	אם תאמר אם כן במה אשתמש. בעבדי איני מושל, באמות איני נוחל, שהרי הזהרתני (דברים כ טז) לא תחיה כל נשמה, אלא מי ישמשני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאת הגוים.	הם יהיו לך לעבדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אשר סביבתיכם.	ולא שבתוך גבול ארצכם, שהרי בהם אמרתי לא תחיה כל נשמה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגם מבני התושבים.	שבאו מסביבותיכם לשא נשים בארצכם וילדו להם, הבן הולך אחר האב, ואינו בכלל לא תחיה, אלא אתה מתר לקנותו כעבד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהם תקנו.	אותם תקנו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והתנחלתם אתם לבניכם.	החזיקו בהם לנחלה לצורך בניכם אחריכם. ולא יתכן לפרש הנחילום לבניכם, שאם כן היה לו לכתוב והנחלתם אותם לבניכם. והתנחלתם, כמו והתחזקתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	איש באחיו.	להביא נשיא בעמיו ומלך במשרתיו שלא לרדות בפרך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יד גר ותושב.	גר והוא תושב, כתרגומו ערל תותב, וסופו מוכיח ונמכר לגר תושב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכי תשיג יד גר ותושב עמך.	מי גרם לו שיעשיר, דבוקו עמך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ומך אחיך עמו.	מי גרם לו שימוך, דבוקו עמו, על ידי שלמד ממעשיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משפחת גר.	זהו הגוי. כשהוא אומר לעקר זה הנמכר לעבודה זרה עצמה להיות לה שמש, ולא לאלהות, אלא לחטוב עצים ולשאוב מים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כימי שכיר יהיה עמו.	חשבון המגיע לכל שנה ושנה יחשב כאלו נשכר עמו כל שנה במנה וינכה לו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם עוד רבות בשנים.	עד היובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפיהן.	הכל כמו שפרשתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ירדנו בפרך לעיניך.	כלומר ואתה רואה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם לא יגאל באלה.	באלה הוא נגאל, ואינו נגאל בשש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי לי בני ישראל עבדים.	שטרי קודם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תעשו לכם אלילם.	כנגד זה הנמכר לגוי, שלא יאמר הואיל ורבי מגלה עריות אף אני כמותו, הואיל ורבי עובד עבודה זרה אף אני כמותו, הואיל ורבי מחלל שבת אף אני כמותו, לכך נאמרו מקראות הללו. ואף הפרשיות הללו נאמרו על הסדר, בתחלה הזהיר על השביעית, ואם חמד ממון ונחשד על השביעית סופו למכור מטלטליו, לכך סמך לה וכי תמכרו ממכר (ויק' כה יד) , מה כתיב ביה או קנה מיד עמיתך (שם) , דבר הנקנה מיד ליד. לא חזר בו, סוף מוכר אחזתו. לא חזר בו, סוף מוכר את ביתו. לא חזר בו, סוף לוה ברבית. כל אלו האחרונות קשות מן הראשונות. לא חזר בו, סוף מוכר את עצמו. לא חזר בו, לא דיו לישראל אלא אפלו לגוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואבן משכית.	לשון כסוי, כמו (שמות לג כב) ושכתי כפי, שמכסין הקרקע ברצפת אבנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להשתחות עליה.	אפלו לשמים, לפי שהשתחואה בפשוט ידים ורגלים היא, ואסרה תורה לעשות כן חוץ מן המקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם בחקתי תלכו.	יכול זה קיום המצות, כשהוא אומר ואת מצותי תשמרו, הרי קיום המצות אמור, הא מה אני מקים אם בחקתי תלכו, שתהיו עמלים בתורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואת מצותי תשמרו.	הוו עמלים בתורה על מנת לשמור ולקים, כמו שנאמר (דברים ה א) ולמדתם אתם ושמרתם לעשותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעתם.	בשעה שאין דרך בני אדם לצאת, כגון בלילי שבתות ובלילי רביעיות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועץ השדה.	הן אילני סרק, ועתידין לעשות פרות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשיג לכם דיש את בציר.	שיהא הדיש מרבה ואתם עסוקים בו עד הבציר, ובבציר תעסקו עד שעת הזרע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלתם לחמכם לשבע.	אוכל קמעא והוא מתברך במעיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי שלום.	שמא תאמרו הרי מאכל והרי משתה, אם אין שלום אין כלום, תלמוד לומר אחר כל זאת ונתתי שלום בארץ, מכאן שהשלום שקול כנגד הכל. וכן הוא אומר עושה שלום ובורא את הכל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחרב לא תעבר בארצכם.	אין צריך לומר שלא יבאו למלחמה, אלא אפלו לעבור דרך ארצכם ממדינה למדינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לפניכם לחרב.	איש בחרב רעהו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורדפו מכם.	מן החלשים שבכם, ולא מן הגבורים שבכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמשה מאה ומאה מכם רבבה.	וכי כך הוא החשבון, והלא לא היה צריך לומר אלא מאה מכם שני אלפים ירדפו, אלא אינו דומה מועטין העושין את התורה למרבין העושין את התורה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונפלו איביכם	שיהיו נופלין לפניכם שלא כדרך הארץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופניתי אליכם.	אפנה מכל עסקי לשלם שכרכם, משל למה הדבר דומה, למלך ששכר פועלים וכו' , כדאיתא בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפריתי אתכם.	בפריה ורביה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והרביתי אתכם.	בקומה זקופה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והקימתי את בריתי אתכם.	ברית חדשה, לא כברית הראשונה שהפרתם אותה, אלא ברית חדשה שלא תופר, שנאמר (ירמיה לא ל) וכרתי את בית ישראל ואת בית יהודה ברית חדשה לא כברית הראשונה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלתם ישן נושן.	הפרות יהיו משתמרין וטובים להתיישן, שיהא ישן הנושן של שלש שנים יפה לאכול משל אשתקד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וישן מפני חדש תוציאו.	שיהיו הגרנות מלאות חדש והאוצרות מלאות ישן, וצריכים אתם לפנות האוצרות למקום אחר לתת החדש לתוכן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי משכני.	זה בית המקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תגעל נפשי.	אין רוחי קצה בכם. כל געילה לשון פליטת דבר הבלוע בדבר אחר, כמו (שמואל ב' א כא) כי שם נגעל מגן גבורים, לא קבל המשיחה שמושחין מגן של עור בחלב מבשל, כדי להחליק מעליו מכת חץ או חנית, שלא יקוב העור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והתהלכתי בתוככם.	אטייל עמכם בגן עדן כאחד מכם, ולא תהיו מזדעזעים ממני. יכול לא תיראו ממני, תלמוד לומר והייתי לכם לאלהים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מטת.	כמין יתד [התחובה] בשני ראשי העול המעכבים המוסרה שלא תצא מראש השור ויתיר הקשר, כמו (ירמיה כז ב) עשה לך מוסרות ומוטות קוניונגל''א בלע''ז [רצועת העול] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קוממיות.	בקומה זקופה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם לא תשמעו לי.	להיות עמלים בתורה, לדעת מדרש חכמים. יכול לקיום המצות, כשהוא אומר ולא תעשו  , הרי קיום מצות אמור, הא מה אני מקים ואם לא תשמעו לי, להיות עמלים בתורה. ומה תלמוד לומר לי, אין לי אלא זה המכיר את רבונו ומתכון למרוד בו, וכן בנמרוד (בראשית י ט) גבור ציד לפני ה', שמכירו ומתכון למרוד בו, וכן באנשי סדום (שם יג יג) רעים וחטאים לה' מאד, מכירים את רבונם ומתכונים למרוד בו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תעשו.	משלא תלמדו לא תעשו הרי שתי עברות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם בחקתי תמאסו.	מואס באחרים העושים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	משפטי תגעל נפשכם.	שונא החכמים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לבלתי עשות.	מונע את אחרים מעשות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את כל מצותי.	כופר [במצוות] שלא צויתים, לכך נאמר את כל מצותי, ולא נאמר את כל המצות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להפרכם את בריתי.	כופר בעיקר הרי שבע עברות, הראשונה גוררת השניה, וכן עד השביעית ואלו הן: לא למד, ולא עשה, מאס באחרים העושים, שונא את החכמים, מונע את האחרים, כופר במצות, כופר בעיקר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והפקדתי עליכם.	וצויתי עליכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שחפת.	חולי שמשחף את הבשר, אנפולי''ש בלע''ז [בועות] , דומה לנפוח שהוקלה נפיחתו ומראית פניו זעופה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	קדחת.	חולי שמקדיח את הגוף ומחממו ומבעירו, כמו (דברים לב כב) כי אש קדחה באפי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מכלות עינים ומדיבת נפש.	העינים צופות וכלות לראות שיקל וירפא, וסוף שלא ירפא, וידאבו הנפשות של משפחתו במותו. כל תאוה שאינה באה ותוחלת ממשכה קרויה כליון עינים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזרעתם לריק.	תזרעו ולא תצמח, ואם תצמח ואכלוהו אויביכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ורדו בכם שנאיכם.	כמשמעו ישלטו בכם: אגדת תורת כהנים מפרשה זו,	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אף אני אעשה זאת.	איני מדבר אלא באף, וכן והלכתי אף אני עמכם בקרי (פסוק כד) :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בהלה.	מכה המבהלת את הבריות, ואיזו, זו מכת מותן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את השחפת.	יש לך אדם שהוא חולה ומטל במטה אבל בשרו שמור עליו, תלמוד לומר שחפת, שהוא נשחף. או עתים שהוא נשחף אבל נוח ואינו מקדיח, תלמוד לומר ואת הקדחת, מלמד שהוא מקדיח. או עתים שהוא מקדיח אבל סבור הוא בעצמו שיחיה, תלמוד לומר מכלות עינים. או הוא אינו סבור בעצמו שיחיה אבל אחרים סבורים שיחיה, תלמוד לומר ומדיבות נפש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזרעתם לריק זרעכם.	זורעה ואינה מצמחת, ומעתה מה אויביכם באים ואוכלים, ומה תלמוד לומר ואכלוהו אויביכם, הא כיצד, זורעה שנה ראשונה ואינה מצמחת, שנה שניה מצמחת ואויבים באים ומוצאים תבואה לימי המצור, ושבפנים מתים ברעב, שלא לקטו תבואה אשתקד. דבר אחר וזרעתם לריק זרעכם, כנגד הבנים והבנות הכתוב מדבר, שאתה עמל בהם ומגדלן, והחטא בא ומכלה אותם, שנאמר (איכה ב כב) אשר טפחתי ורביתי אויבי כלם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי פני בכם.	כמו שנאמר בטובה ופניתי אליכם, כך נאמר ברעה ונתתי פני. משלו משל, למלך שאמר לעבדו פונה אני מכל עסקי ועוסק אני עמכם [לרעה] :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונגפתם לפני איביכם.	שיהא המות הורג אתכם מבפנים ובעלי דבביכון מקיפין אתכם מבחוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונסתם.	מפני אימה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואין רדף אתכם.	מבלי כח:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם עד אלה.	ואם בעוד אלה המכות עמכם לא תשמעו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ויספתי.	עוד יסורין אחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבע על חטאתיכם.	שבע פרעניות על שבע העברות האמורות למעלה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושברתי את גאון עזכם.	זה בית המקדש, וכן הוא אומר (יחזקאל כד כא) הנני מחלל את מקדשי גאון עזכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי את שמיכם כברזל ואת ארצכם כנחשה.	זו קשה משל משה, ששם הוא אומר (דברים כח כג) והיו שמיך אשר על ראשך נחשת  , שיהיו השמים מזיעין כדרך שהנחשת מזיעה והארץ אינה מזיעה כדרך שאין הברזל מזיע והיא משמרת פירותיה, אבל כאן השמים לא יהיו מזיעין כדרך שאין הברזל מזיע ויהא חורב בעולם והארץ תהא מזיעה כדרך שהנחשת מזיעה והיא מאבדת פירותיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ותם לריק כחכם.	הרי אדם שלא עמל שלא חרש שלא זרע שלא נכש שלא כסח שלא עדר ובשעת הקציר בא שדפון ומלקה אותו, אין בכך כלום, אבל אדם שעמל וחרש וזרע ונכש וכסח ועדר ובא שדפון ומלקה אתו, הרי שניו של זה קהות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ולא תתן ארצכם את יבולה.	אף מה שאתה מוביל לה בשעת הזרע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ועץ הארץ.	אפלו מן הארץ יהא לקוי, שלא יחניט פירותיו בשעת החנטה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יתן פריו.	כשהוא מפרה משיר פירותיו, הרי שתי קללות, ויש כאן שבע פרעניות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם תלכו עמי קרי.	רבותינו אמרו עראי, במקרה, שאינו אלא לפרקים, כן תלכו עראי במצות. ומנחם פרש לשון מניעה, וכן (משלי כה יז) הקר רגלך, וכן יקר רוח (משלי יז כז) , וקרוב לשון זה לתרגומו של אנקלוס לשון קושי, שמקשים לבם להמנע מהתקרב אלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	שבע כחטאתיכם.	שבע פרעניות אחרים במספר שבע כחטאתיכם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשלחתי.	לשון גרוי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושכלה אתכם.	אין לי אלא חיה משכלת שדרכה בכך, בהמה שאין דרכה בכך מנין, תלמוד לומר (דברים לב כד) ושן בהמות אשלח בם, הרי שתים. ומנין שתהא ממיתה בנשיכתה, תלמוד לומר (שם) עם חמת זחלי עפר. מה אלו נושכין וממיתין, אף אלו נושכין וממיתין. כבר היו שנים בארץ ישראל חמור נושך וממית, ערוד נושך וממית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והכריתה את בהמתכם.	מבחוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והמעיטה אתכם.	מבפנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונשמו דרכיכם.	שבילים גדולים ושבילים קטנים, הרי שבע פרעניות, שן בהמה, ושן חיה, חמת זחלי עפר, ושכלה, והכריתה, והמעיטה, ונשמו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא תוסרו לי.	לשוב אלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	נקם ברית.	ויש נקם שאינו בברית כדרך שאר נקמות, וזהו סמוי עיניו של צדקיהו. דבר אחר נקם ברית נקמת בריתי אשר עברתם. כל הבאת חרב שבמקרא היא מלחמת חילות אויבים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונאספתם.	מן החוץ אל תוך הערים מפני המצור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ושלחתי דבר בתוככם.	ועל ידי הדבר ונתתם ביד האויבים הצרים עליכם, לפי שאין מלינים את המת בירושלים, וכשהם מוציאים את המת לקברו, נתנים ביד אויב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מטה לחם.	לשון משען, כמו (ירמיה מח יז) מטה עז:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בשברי לכם מטה לחם.	אשבור לכם כל מסעד אוכל, והם חצי רעב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואפו עשר נשים לחמכם בתנור אחד.	מחוסר עצים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשיבו לחמכם במשקל.	שתהא התבואה נרקבת ונעשית פת נפולה ומשתברת בתנור, והן יושבות ושוקלות את השברים לחלקם ביניהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלתם ולא תשבעו.	זו מארה בתוך המעים. הרי שבע פרעניות חרב, מצור, דבר, שבר מטה לחם, חוסר עצים, פת נפולה, מארה במעים. ונתתם (פסוק כה) אינה מן המנין, שהיא החרב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	במתיכם.	מגדלים ובירניות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	חמניכם.	מין עבודה זרה שמעמידין על הגגות. ועל שם שמעמידין בחמה קרויין חמנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי את פגריכם.	תפוחי רעב היו, ומוציאים יראתם מחיקם ומנשקים אותם, וכרסו נבקעת ונופל עליה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וגעלה נפשי אתכם.	זה סלוק שכינה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונתתי את עריכם חרבה.	יכול מאדם, כשהוא אומר והשמותי אני את הארץ (פסוק לב) הרי אדם אמור, הא מה אני מקים חרבה מעובר ושב:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשמותי את מקדשיכם.	יכול מן הקרבנות, כשהוא אומר ולא אריח הרי קרבנות אמורים, הא מה אני מקים והשמותי את מקדשיכם, מן הגדודיות, שירות של ישראל שהיו מתקדשות ונועדות לבא שם. הרי שבע פרעניות אכילת בשר בנים ובנות, והשמדת במות, הרי שתים. כריתת חמנים אין כאן פרענות אלא על ידי השמדת הבירניות יפלו החמנים שבראשי הגגות ויכרתו. ונתתי את פגריכם  הרי שלש. סלוק שכינה ארבע. חרבן ערים, שממון מקדש מן הגדודיות, ולא אריח קרבנות, הרי שבע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והשמתי אני את הארץ.	זו מדה טובה לישראל שלא ימצאו האויבים נחת רוח בארצם, שתהא שוממה מיושביה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואתכם אזרה בגוים.	זו מדה קשה, שבשעה שבני מדינה גולים למקום אחד רואים זה את זה ומתנחמין, וישראל נזרו כבמזרה, כאדם הזורה שעורים בנפה ואין אחת מהן דבוקה בחברתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והריקתי.	כששולף החרב מתרוקן הנדן. ומדרשו חרב הנשמטת אחריכם אינה חוזרת מהר, כאדם שמריק את המים ואין סופן לחזור:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיתה ארצכם שממה.	שלא תמהרו לשוב לתוכה ומתוך כך עריכם יהיו חרבה, נראות לכם חרבות שבשעה שאדם גולה מביתו ומכרמו ומעירו וסופו לחזור כאלו אין כרמו וביתו חרבים, כך שנויה בתורת כהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אז תרצה.	תפייס את כעס המקום שכעס על שמטותיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והרצת.	למלך את שבתותיה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל ימי השמה.	לשון העשות ומ''ם דגש במקום כפל שממה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את אשר לא שבתה.	שבעים שנה של גלות בבל הן היו כנגד שבעים שנות השמטה ויובל שהיו בשנים שהכעיסו ישראל בארצם לפני המקום ארבע מאות ושלשים שנה. שלש מאות ותשעים היו שני עונם משנכנסו לארץ עד שגלו עשרת השבטים, ובני יהודה הכעיסו לפניו ארבעים שנה משגלו עשרת השבטים עד חרבות ירושלים, הוא שנאמר ביחזקאל (יחזקאל ד ד. ו) ואתה שכב על צדך השמאלי  וכלית את אלה ושכבת על צדך הימני שנית ונשאת את עון בית יהודה ארבעים יום. ונבואה זו נאמרה ליחזקאל בשנה החמישית לגלות המלך יהויכין. ועוד עשו שש שנים עד גלות צדקיהו, הרי ארבעים ושש. ואם תאמר, שנות מנשה חמשים וחמש היו, מנשה עשה תשובה שלשים ושלש שנה וכל שנות רשעו עשרים ושתים שנה, דכתיב ויעש אשרה כאשר עשה אחאב (מלכים ב' כא ג) ואחאב מלך עשרים ושתים שנה, כמו שאמרו באגדת חלק (סנהדרין קג א) ושל אמון שתים, ואחת עשרה ליהויקים, וכנגדן לצדקיהו. צא וחשוב לארבע מאות ושלשים ושש שנה שמטין ויובלות שבהם, והם שש עשרה למאה, ארבע עשרה שמיטין ושני יובלות, הרי לארבע מאות שנה ששים וארבע. לשלשים ושש שנה חמש שמטות, הרי שבעים חסר אחת, ועוד שנה יתרה שנכנסה בשמטה המשלמת לשבעים. ועליהם נגזר שבעים שנה שלמים. וכן הוא אומר בדברי הימים (דה''ב לו כא) עד רצתה הארץ את שבתותיה למלאת שבעים שנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והבאתי מרך.	פחד ורך לבב. מ''ם של מרך יסוד נופל הוא, כמו מ''ם של מועד ושל מוקש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונסו מנסת חרב.	כאלו רודפים הורגים אותם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עלה נדף.	שהרוח דוחפו ומכהו על עלה אחר ומקשקש ומוציא קול, וכן תרגומו קל טרפא דשקיף, לשון חבטה, שדופות קדים (בראשית מא ו) שקיפן קדום, לשון משקוף, מקום חבטת הדלת, וכן תרגומו של חבורה (שמות כא כה) משקופי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכשלו איש באחיו.	כשירוצו לנוס, יכשלו זה בזה, כי יבהלו לרוץ:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כמפני חרב.	כאלו בורחים מלפני הורגים, שיהא בלבבם פחד וכל שעה סבורים שאדם רודפם. ומדרשו וכשלו איש באחיו, זה נכשל בעונו של זה, שכל ישראל ערבין זה לזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואבדתם בגוים.	כשתהיו פזורים תהיו אבודים זה מזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואכלה אתכם.	אלו המתים בגולה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בעונת אבתם אתם.	כשאוחזים מעשה אבותיהם בידיהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ימקו.	לשון המסה, כמו ימסו, וכמו (זכריה יד יב) תמקנה בחוריהן, (תהלי' לח ו) נמקו חבורתי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והבאתי אתם.	אני בעצמי אביאם, זו מדה טובה לישראל, שלא יהיו אומרים, הואיל וגלינו בין האמות נעשה כמעשיהם, אני איני מניחם, אלא מעמיד אני את נביאי ומחזירן לתחת כנפי, שנאמר (יחזקאל כ לב. לג) והעולה על רוחכם היו לא תהיה  חי אני  אם לא ביד חזקה  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או אז יכנע.	כמו (שמות כא לו) או נודע כי שור נגח הוא, אם אז יכנע. לשון אחר אולי שמא אז יכנע לבבם  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואז ירצו את עונם.	יכפרו על עונם ביסוריהם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וזכרתי את בריתי יעקוב.	בחמשה מקומות נכתב מלא, ואליהו חסר בחמשה מקומות, יעקב נטל אות משמו של אליהו ערבון שיבא ויבשר גאלת בניו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יען וביען.	גמול ובגמול אשר במשפטי מאסו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואף גם זאת.	ואף אפלו אני עושה עמהם זאת הפרענות אשר אמרתי בהיותם בארץ אויביהם, לא אמאסם לכלותם ולהפר בריתי אשר אתם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ברית ראשנים.	של שבטים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והתורת.	אחת בכתב ואחת בעל פה, מגיד שכלם נתנו למשה בסיני:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כי יפלא.	יפריש בפיו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	בערכך נפשת.	לתן ערך נפשו לומר ערך דבר שנפשו תלויה בו עלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה ערכך	אין ערך זה לשון דמים, אלא בין שהוא יקר בין שהוא זול, כפי שניו הוא הערך הקצוב עליו בפרשה זו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ערכך.	כמו ערך. וכפל הכפי''ן לא ידעתי מאיזה לשון הוא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מבן חמש שנים.	לא שיהא הנודר קטן, שאין בדברי קטן כלום, אלא גדול שאמר ערך קטן זה, שהוא בן חמש שנים, עלי:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מבן ששים שנה	כשמגיע לימי הזקנה האשה קרובה להחשב כאיש, לפיכך האיש פוחת בהזדקנו יותר משליש בערכו, והאשה אינה פוחתת אלא שליש בערכה, דאמרי אנשי, סבא בביתא, פחא בביתא. סבתא בביתא, סימא בביתא וסימנא טבא בביתא:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מך הוא.	שאין ידו משגת לתן הערך הזה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והעמידו.	לנערך לפני הכהן ויעריכנו לפי השגת ידו של מעריך:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	על פי אשר תשיג.	לפי מה שיש לו יסדרנו וישאיר לו כדי חייו מטה כר וכסת וכלי אמנות, אם היה חמר, משאיר לו חמורו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל אשר יתן ממנו.	אמר רגלה של זו עולה, דבריו קימין, ותמכר לצרכי עולה ודמיה חלין, חוץ מדמי אותו האבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	טוב ברע.	תם בבעל מום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	או רע בטוב.	וכל שכן טוב בטוב ורע ברע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם כל בהמה טמאה.	בבעלת מום הכתוב מדבר, שהיא טמאה להקרבה, ולמדך הכתוב שאין קדשים תמימים יוצאין לחלין בפדיון אלא אם כן הממו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כערכך הכהן כן יהיה.	לשאר כל אדם הבא לקנותה מיד הקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם גאל יגאלנה.	בבעלים החמיר הכתוב להוסיף חמש, וכן במקדיש בית וכן במקדיש את השדה וכן בפדיון מעשר שני הבעלים מוסיפין חמש, ולא שאר כל אדם:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה ערכך לפי זרעו.	ולא כפי שויה. אחת שדה טובה ואחת שדה רעה, פדיון הקדשן שוה, בית כור שעורים בחמשים שקלים, כך גזרת הכתוב. והוא שבא לגאלה בתחלת היובל, ואם בא לגאלה באמצעו, נותן לפי החשבון סלע ופונדיון לשנה, לפי שאינה הקדש אלא למנין שני היובל, שאם נגאלה הרי טוב, ואם לאו הגזבר מוכרה בדמים הללו לאחר ועומדת ביד הלוקח עד היובל כשאר כל השדות המכורות, וכשהיא יוצאה מידו חוזרת לכהנים של אותו משמר שהיובל פוגע בו ומתחלקת ביניהם, זהו המשפט האמור במקדיש שדה. ועכשיו אפרשנו על סדר המקראות:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם משנת היבל יקדיש	אם משעברה שנת היובל מיד הקדישה ובא לגאלה מיד:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כערכך יקום.	כערך הזה האמור יהיה, חמשים כסף יתן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם אחר היבל יקדיש.	וכן אם הקדישה משנת היובל ונשתהה ביד גזבר ובא זה לגאלה אחר היובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וחשב לו הכהן את הכסף על פי השנים הנותרת.	כפי חשבון. כיצד, הרי קצב דמיה של ארבעים ותשע שנים חמשים שקל, הרי שקל לכל שנה, ושקל יתר בין כלן, והשקל ארבעים ושמנה פונדיונין, הרי סלע ופונדיון לשנה אלא שחסר פונדיון אחד לכלן, ואמרו רבותינו שאותו פונדיון קלבון לפרוטרוט, והבא לגאול יתן סלע ופונדיון לכל שנה לשנים הנותרות עד שנת היובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונגרע מערכך.	מנין השנים שמשנת היובל עד שנת הפדיון:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם גאל יגאל.	המקדיש אתו, יוסיף חמש על הקצבה הזאת:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם לא יגאל את השדה.	המקדיש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם מכר.	הגזבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	את השדה לאיש אחר לא יגאל עוד.	לשוב ליד המקדיש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	והיה השדה בצאתו ביבל.	מיד הלוקחו מן הגזבר, כדרך שאר שדות היוצאות מיד לוקחיהם ביובל:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם את שדה מקנתו	חלוק יש בין שדה מקנה לשדה אחזה, ששדה מקנה לא תתחלק לכהנים ביובל, לפי שאינו יכול להקדישה אלא עד היובל, שהרי ביובל היתה עתידה לצאת מידו ולשוב לבעלים, לפיכך אם בא לגאלה, יגאל בדמים הללו הקצובים לשדה אחזה. ואם לא יגאל וימכרנה גזבר לאחר, או אם לא יגאל הוא, בשנת היובל ישוב השדה לאשר קנהו מאתו, אותו שהקדישה. ופן תאמר לאשר קנהו הלוקח הזה האחרון מאתו, וזהו הגזבר, לכך הצרך לומר לאשר לו אחזת הארץ (פסוק כד) , מירשת אבות, וזהו בעלים הראשונים שמכרוה למקדיש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל ערכך יהיה בשקל הקדש.	כל ערכך שכתוב בו שקלים יהיה בשקל הקדש:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עשרים גרה.	עשרים מעות. כך היו מתחלה ולאחר מכאן הוסיפו שתות. ואמרו רבותינו שש מעה כסף דינר, עשרים וארבע מעות לסלע:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יקדיש איש אתו.	לשם קרבן אחר, לפי שאינו שלו:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם בבהמה הטמאה	אין המקרא הזה מוסב על הבכור, שאין לומר בבכור בהמה טמאה ופדה בערכך. וחמור אין זה, שהרי אין פדיון פטר חמור אלא טלה, והוא מתנה לכהן ואינו להקדש, אלא הכתוב מוסב על ההקדש. שהכתוב של מעלה (פסוק יא) דבר בפדיון בהמה טהורה שהוממה, וכאן דבר במקדיש בהמה טמאה לבדק הבית:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ופדה בערכך.	כפי מה שיעריכנה הכהן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ואם לא יגאל.	על ידי בעלים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ונמכר בערכך.	לאחרים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אך כל חרם	נחלקו רבותינו בדבר יש אומרים סתם חרמים להקדש, ומה אני מקים (במדבר יח יד) כל חרם בישראל לך יהיה, בחרמי כהנים שפרש ואמר הרי זה חרם לכהן, ויש שאמרו סתם חרמים לכהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא ימכר ולא יגאל.	אלא ינתן לכהן. לדברי האומר סתם חרמים לכהנים, מפרש מקרא זה בסתם חרמים. והאומר סתם חרמים לבדק הבית, מפרש מקרא זה בחרמי כהנים, שהכל מודים שחרמי כהנים אין להם פדיון עד שיבואו ליד כהן, וחרמי גבוה נפדים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל חרם קדש קדשים הוא.	האומר סתם חרמים לבדק הבית מביא ראיה מכאן, והאומר סתם חרמים לכהנים מפרש כל חרם קדש קדשים הוא לה', ללמד שחרמי כהנים חלים על קדשי קדשים ועל קדשים קלים, ונותן לכהן, כמו ששנינו במסכת ערכין (כח ב) אם נדר נותן דמיהם, ואם נדבה נותן את טובתה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מאדם.	כגון שהחרים עבדיו ושפחותיו הכנענים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	כל חרם אשר יחרם	היוצא להרג ואמר אחד ערכו עלי, לא אמר כלום:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	וכל מעשר הארץ.	במעשר שני הכתוב מדבר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מזרע הארץ.	דגן:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מפרי העץ.	תירוש ויצהר:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לה' הוא.	קנאו השם ומשלחנו צוה לך לעלות ולאכלו בירושלים, כמו שנאמר (דברים יד כג) ואכלת לפני ה' אלהיך מעשר דגנך תירושך  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	ממעשרו.	ולא ממעשר חברו, הפודה מעשר של חברו אין מוסיף חומש. ומה היא גאלתו, כדי להתירו באכילה בכל מקום. והמעות יעלה ויאכל בירושלים, כמו שנאמר (דברים יד כד) ונתת בכסף  :	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	תחת השבט.	כשבא לעשרן מוציאן בפתח זה אחר זה, והעשירי מכה בשבט צבוע בסיקרא להיות נכר שהוא מעשר, כן עושה [לגדיים] לטלאים ולעגלים של כל שנה ושנה:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	יהיה קדש.	לקרב למזבח דמו ואמוריו, והבשר נאכל לבעלים, שהרי לא נמנה עם שאר מתנות כהנה, ולא מצינו שיהא נתן לכהנים:	
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לא יבקר	לפי שנאמר (שם יב יא) וכל מבחר נדריכם, יכול יהא בורר ומוציא את היפה, תלמוד לומר לא יבקר בין טוב לרע, בין תם בין בעל מום חלה עליו קדשה, ולא שיקרב בעל מום, אלא יאכל בתורת מעשר ואסור לגזז ולעבד:	
