#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	י. האם מחשבין מעבודה לעבודה בחוץ (שחט לשמה לזרוק דמה שלא לשמה, שוחט את הבהמה ע&quot;מ לזרוק דמה לע&quot;ז), ומה הראיות?	"ר' יוחנן אומר וכן הסכימו רבה ורב נחמן שמחשבין, ילפינן חוץ מפנים ממחשבת פיגול לשלא לשמו ובמחשבת ע&quot;ז, ר&quot;ל אומר אין מחשבין דלא ילפינן ממחשבת פיגול. <p dir=""rtl"">מתיב רב ירמיה לסיוע לר&quot;י כמו שפ' רב אשי, ק&quot;ו אם שינוי בעלים בשחיטה במחשבת שחיטה לא פסל, במחשבת זריקה פסל, ק&quot;ו כאן שפוסל בשחיטה יפסול בזריקה. </p><p dir=""rtl"">מתיב רב עילא לסיוע לר&quot;ל שזריקה שלא לשמה לא צריך קרא דאפשר ללמוד משחיטה וקבלה, אלא בא ללמד שדוקא כשחושב בעבודה עצמה. ואידך א&quot;א ללמוד מהם דשחיטה טעונה צפון וקבלה ישנה בחטאות הפנימיות, ואידך השתא בשלמים קימינן.</p>"	זבחים י.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	י: יא. &quot;כחטאת כאשם&quot; למה הוקשו ולמה לא הוקשו (שלא לשמה, נכנס דמה, מתן דמים, סמיכה) ומדוע?	"לר&quot;א: הוקשו לשלא לשמו ולנכנס דמם אבל לא לענין מתן דמים שיתן באשם למעלה כחטאת דכתיב &quot;הכהן המחטא אותה&quot; דוקא אותה [אע&quot;ג דכתיב נמי &quot;ושחט אותה לחטאת&quot; לאו דוקא, שהרי שייר פסח]. <br /><p dir=""rtl"">לחכמים (ר' יהושע): לא הוקש לשלא לשמה, שבחטאת ופסח כתיב &quot;הוא&quot; בשחיטה, ובאשם רק לאחר הקטרה. ולא לנכנס דמו דכתיב &quot;דמה&quot; [ור&quot;א ממעט בשרה ואידך דם דמה]. ולא הוקשו אלא לומר שטעונין סמיכה.</p>"	זבחים י:		
