#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"עב. האם צריך לומר בפ""נ ובפ""נ והאם הוה מחאה, ומדוע 1) מיהודה לגליל 2) משכונה לשכונה במחוזא?"	"1) מיהודה לגליל א""צ לומר בפ""נ דאיכא עולי רגלים ובתי דינים ושכיחי עדים לקיימו. אך אינה מחאה כיון דסתם יהודה וגליל כשעת חירום דמי ואין המחזיק דרכו לחזר אם עשו מחאה, אבל בגט מחזרת אחר עדים המכירים חתימת העדים.<br>2) בגט צריך כיון דניידי לא תמצא עדי קיום. אבל הוה מחאה דהתם דרך הליכתן מן העיר כששמעו מחאה רגילות הוא לומר פלוני מיחה ושומעים אחרים עד שנשמע הקול למחזיק."	כתובות תוס' יח.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עג. באר קושית הגמ' - ור' אליעזר בן יעקב לית ליה משיב אבידה פטור, ומה התירוץ למסקנא?&nbsp;	"רש""י פירש והרי תקנת חכמים היא שהמוצא מציאה לא ישבע מפני תיקון העולם ומפני מה חייבו ראב""י שבועה. והתוס' (ד""ה וראב""י) פירשו שהקושיא כאן מהדין דאורייתא שכל משיב אבידה כשאין הלה תובעו פטור משבועה כיון שיש לו מיגו דאי בעי שתיק.<br>והתירוץ למסקנא לרש""י (ד""ה אלא) דכאן מיירי שתובעו קטן בברי ולתוס' (ד""ה אלא) שתובעו בן גדול בברי, וכשבא בטענת אביו אית ליה לראב""י שנשבעים שסבר שלא שנא בו ולא שנא בבנו אינו מעיז לכפור הכל והלכך לאו משיב אבידה הוא וחייב שבועה."	כתובות יח. ותוס'		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עד. מנין שכופר הכל פטור משבועה?	"כתבו התוס' (ד""ה מפני) שכופר הכל פטור משבועה מגזירת הכתוב דכי הוא זה, דמשמע דבעינן כפירה והודאה. ועוד תירצו דמודה במקצת יש להשביעו כיון שחייב לו ממון שהודה, ועל ידי כך מגלגל עליו שבועה כעין גלגול אבל כופר הכל נסתלק ממנו לגמרי."	כתובות תוס' יח.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עה. 1) מדוע גזלן פסול לשבועה הרי לא אמרינן מיגו דחשיד אממונא חשיד נמי אשבועתא 2) ומאי שנא דלעדות פסול?	"1) כתבו התוס' (ד""ה ובכולי) שהר' יהודה חסיד תירץ דדוקא כשהוא חשוד על אותו ממון שבא לישבע שרוצה כעת לגוזלו אמרינן דלא חשיד אשבועתא דע""י השבועה יפרוש אבל גזלן ודאי כמו שמממון אינו פורש ה""ה משבועה. וי""מ דגזלן כשר לשבועה מן התורה דלא חשיד אשבועתא, אלא דמדרבנן פסלוהו.<br>2) תירצו התוס' דבשבועת שקר יש בה עונש גדול דכתיב בה לא ינקה. ועוד תירצו דבעדות שקר ליכא אלא לא תענה ובשבועת שקר איכא לא תגזול ולא תשבעו בשמי לשקר."	כתובות תוס' יח:		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	עו. העדים שאמרו כתב ידינו הוא זה אבל אנוסין היינו מחמת ממון אין נאמנים. 1) מדוע אין נאמנים 2) מדוע לא נאמנים באומרים שאנוסים מחמת נפשות וכתב ידם יוצא ממקום אחר במיגו דאי בעי אמרו פרוע הוא 3) מדוע לא נאמר פלגינן דיבורא, נהימנו דאנוסים היו אבל לא מחמת ממון אלא מחמת נפשות?&nbsp;	"1) אין נאמנים משום דאין אדם משים עצמו רשע ופרש""י אינו נאמן לפסול את עצמו מחזקתו דקרוב הוא אצל עצמו וקרוב פסול לעדות.<br>2) תירצו התוס' (ד""ה אין):<br>א. דכיון דמקויים הוא ממקום אחר חשיב כשני עדים והוי מיגו במקום עדים.<br>ב. דחוזרים ומגידים הם וכיון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד. (ולרעק""א הוי תי' א').<br>ג. דבשני עדים לא אמרינן מיגו.<br>3) תירצו התוס' (ד""ה ואין):<br>א. דכיון דקיום שטרות דרבנן לא פלגינן דיבורא כדי לפסול השטר.<br>ב. דאין לנו לומר מעצמנו דאנוסים היו מחמת נפשות דאונס מחמת נפשות לא שכיח.<br>ג. דשאני הכא דמחמת ממון או מחמת נפשות הוי פירושא דאנוסין היינו הלכך לא פלגינן דיבורא.<br>ד. דהכא עיקר עדות הוא במה שאומרים אנוסים היינו שבאו לומר שלא ראו המלוה א""כ מיד עושין עצמן רשעים כיון שחתמו אם לא יעשו פירוש לדבריהם, הלכך לא שייך הכא פלגינן דיבורא."	כתובות יח: ותוס'		
