#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין 1) בחולי בבני מעיים 2) בשאר חולי?	"1) בחולי בבני מעיים פטור, לרש&quot;י (חולין ק&quot;י ע&quot;א) משום שצריך לחלצן תדיר, ולתוס&#x27; (כתובות ק&quot;ד ע&quot;א) משום שאין יכולין ליזהר היטב 2) כל המצטער פטור משום היסח הדעת."	סימן לח סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותרים הם להחמיר על עצמם?	"בחולי בני מעיים אסור להחמיר [דדוקא רבי (כתובות ק&quot;ד) דקדוש ביותר החמיר על עצמו והיה יודע היטב ליזהר (דרכ&quot;מ, מג&quot;א ס&quot;ק א&#x27;) {ונראה דזהו דוקא לפי טעמו של תוס&#x27; אבל לפי טעמו של רש&quot;י מותר להחמיר על עצמו}], ובשאר חולי דהוי משום צער והיסח הדעת מותר להחמיר (מ&quot;ב ס&quot;ק ד&#x27; וה&#x27;)"	סימן לח סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין במי שלבו ערום?	"אסור להניח תפילין (מג&quot;א ס&quot;ק א&#x27;) [ואם בית צוארו פתוח מותר (מ&quot;ב ס&quot;ק ה&#x27;)], וביאר הלבושי שרד דתפילין הוי כתפילה שחתום בחותם המלך וצריכין אימה ויראה כמו בתפילה."	סימן לח סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"מי שביטל מתפילין ל&#x27; יום, האם צריך לברך שהחיינו?"	"לא (באה&quot;ט ס&quot;ק א&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ג&#x27;), ואפי&#x27; אם לא הניח מעולם (שע&quot;ת ס&quot;ק א&#x27;) [ועי&#x27; מש&quot;כ לעיל סי&#x27; כ&quot;ב]"	סימן לח סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם יודע שיצטרך להפיח, האם מותר להתפלל?	"לא, דהוי כעומד בפני המלך [משא&quot;כ בק&quot;ש שמותר]. ובספק הפחה אין לבטל אפי&#x27; תפילה בציבור (מ&quot;ב ס&quot;ק ו&#x27; וז&#x27;)"	סימן לח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה יעשה אם יכול לעמוד עצמו לזמן מועט?	"אם יכול לעמוד עצמו לק&quot;ש ותפילה, יברך בין אהבה רבה לק&quot;ש ויחלצם אחר ש&quot;ע [והמג&quot;א (ס&quot;ק ב&#x27;) מקיל אפי&#x27; אם יכול לחלוץ רק תפילה של ראש ולא השל יד [וביאר המחה&quot;ש דעיקר הקפידא בשל ראש דאית ביה שי&quot;ן], אכן הפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;) מפקפק בזה דאשכחן דאסור לעשות צרכיו אפי&#x27; בשל יד, ותי&#x27; דאפשר דמקיל לענין הפחה {ומ&quot;מ משמע דהמ&quot;ב נוטה להחמיר בהפחה אפי&#x27; בשל יד גרידא}] (מ&quot;ב ס&quot;ק ט&#x27;), ונראה לרא&quot;י סורשר שליט&quot;א דכל זה הוא חומרא אבל מדינא פטור לגמרי וכמ&quot;ש רש&quot;י (חולין ק&quot;י ע&quot;א) דלא רצו להטריח עליו, וכן משמע ממג&quot;א (ס&quot;ק ב&#x27;) דכתב דמותר להניחם לשעת ק&quot;ש ותפילה, ועי&#x27; בערוה&quot;ש (סעי&#x27; א&#x27; - ה&#x27;) דמאריך בהענין."	סימן לח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם איכא שיעור להפחה?	חידש הא&quot;א מבוטשאטש דהאיסור אינו אלא אם יש קול או ריח [מה שהיה משמר עצמו בעמדו לפני מלך] אבל ריח מעט ביותר שגם במעמד לפני מלך לא היה חושש בכך.	סימן לח סעיף ב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בנשים?	"פטורות משום מצות עשה שהזמן גרמא [משום שבת ויו&quot;ט], ואינן יכולות להחמיר על עצמן דאינן זריזות ליזהר בגוף נקי [ומביה&quot;ל לקמן (סי&#x27; ל&quot;ט סעי&#x27; ג&#x27; ד&quot;ה כשר) משמע דמה שמחמירים על נשים אינו אלא חומרא בעלמא] [ואלמלי היה מצוה שאין הזמן גרמא היו מחויבות ותהיו זהירות (מג&quot;א ס&quot;ק ג&#x27;)], והא דמיכל בת שאול הניחה תפילין, תי&#x27; הב&quot;י דאיתא בפסיקתא שמיחו בה חכמים [וביאר הגר&quot;א (ס&quot;ק ד&#x27;) דאפי&#x27; למ&quot;ד נשים סומכות רשות אפ&quot;ה מיחו במיכל ולא מיבעיא למ&quot;ד אסור לנשים לסמוך], ועוד תי&#x27; היש&quot;ש (קידושין פ&quot;א סי&#x27; ס&quot;ד) וערוה&quot;ש (סעי&#x27; ו&#x27;) דמיכל דהיתה צדקת גמורה ואשת מלך וגם לא היה לה ולד והיתה יכולה לשמור עצמה בנקיות {והא דכתב דלא היה לה ולד, י&quot;ל כפשוטו דקשה למעוברת לשמור את עצמה בגוף נקיה, אבל יתכן דכוונתו ע&quot;פ מש&quot;כ הכה&quot;ח (ס&quot;ק ט&#x27;) ע&quot;פ סוד דהיה נשמתה גלגול מאיש ומש&quot;ה יכולה לשמור את גופה}."	סימן לח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין לגבי 1) טומטום ואנדרוגינוס 2) עבד 3) סומא?	"1) חייבין (מ&quot;ב ס&quot;ק י&#x27;) {ולענין ברכה, לכאורה לפי מש&quot;כ הרמ&quot;א לעיל (סי&#x27; י&quot;ז סעי&#x27; ב&#x27;) דמברכין על הטלית, ה&quot;ה דמברכין על התפילין, אבל צ&quot;ע מסי&#x27; תקפ&quot;ט דכתב המ&quot;ב דאין מברכין על תקיעת שופר, ועי&#x27; מש&quot;כ שם בשם הערוה&quot;ש דתלוי בכוונתם} 2) העולת שבת סבר דמותר דיכולים ליזהר, אבל הפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק ב&#x27;) חולק (מ&quot;ב ס&quot;ק י&quot;ב) 3) חייב (ב&quot;י, ולאפוקי מספר העתים)"	סימן לח סעיף ג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אסור להרהר באשתו בשעה שתפילין מונחין עליו?	"הב&quot;י הביא מכל בו שהוא אסור, והקשה עליו מגמ&#x27; סוכה (כ&quot;ו ע&quot;ב) דר&#x27; יוסי אמר דילדים אסורים בתפילין מפני שרגילין בטומאה [ופי&#x27; רש&quot;י דס&quot;ד שמא יהרהר ויבא לידי קרי] ופריך וכי בעל קרי אסור בתפילין, וש&quot;מ דאינו אסור להרהר בהם אלא אסור להוציא קרי בהם, ותי&#x27; הב&quot;י בדוחק דיכול לפרש הה&quot;א דגמ&#x27; שלא כרש&quot;י אלא דהיה בעל קרי לפני זה אבל בודאי בשעה שהתפילין עליו אינו מהרהר כלל, ועל זה פריך וכי בעל קרי אסור להניח תפילין. אכן, הקשה המג&quot;א (ס&quot;ק ד&#x27;) עליו לפי&quot;ז מהו התירוץ של הגמ&#x27; דאיתא שם בילדים ונשותיהן עמהן עסקינן שמא יבואו לידי הרגל דבר, משמע דאין איסור מצד ההרהור, אלא פי&#x27; המג&quot;א פי&#x27; אחר ליישב הכל בו דלא כהב&quot;י דהיינו משום חשש שמא יבוא לידי הרהור לא רצו לאוסרו מלהניח תפילין רק משום איסור בעל קרי [לפי הה&quot;א דיש איסור לבעל קרי להניח תפילין] או איסור תשמיש אסרו אפי משום חשש בעלמא. {ואפשר דרש&quot;י נמי מודה לזה (וע&quot;ע בערוה&quot;ש סעי&#x27; ז&#x27;)} וכן פסק הרמ&quot;א דאם א&quot;א בלא הרהור מוטב שלא להניחם, אכן כתב הב&quot;י דצריך לכוף את עצמו ולמשוך הלב ליראת שמים כדי להסיח דעתו מדברי הבאי {ומכאן סמך למה ששמעתי מהר&quot;ג מלצר שליט&quot;א דהאיסור הרהור הוי דוקא אם נשאר בראשו אבל אם דוחפו תמיד, לא}, והב&quot;י בא לאפוקי מכל בו דרצה לפוטרו לגמרי (כ&quot;כ הגר&quot;א ס&quot;ק ה&#x27;) {ומשמע דאינו רוצה לסמוך על מה שיכוף את עצמו לדחוף המחשבות רעות}"	סימן לח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו טעם האיסור להרהר עם התפילין?	"הב&quot;י הביא מארחות חיים בשם הירושלמי דבכלל גוף נקי הוא נקי ממחשבות רעות, והערוה&quot;ש (סעי&#x27; ז&#x27;) פי&#x27; משום היסח הדעת [דאין לך קלות ראש יותר מזה]"	סימן לח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בחשש הרהור?	"כתב המג&quot;א (ס&quot;ק ד&#x27;) דמשום חשש בעלמא עדיין הוא מחויב בתפילין {ויש לעיין מה הדין בחשש הפחה, דאולי זה חמור טפי דאסור מדינא דגמ&#x27; וכדאשכחן במג&quot;א דחיישינן לספק קרי (הר&quot;י באק)}"	סימן לח סעיף ד		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתי אבל מתחיל להניח תפילין?	"לפי הרא&quot;ש והר&quot;ן מתחיל אחר הנץ החמה ביום שני [דבעי מקצת היום ככולו], לפי הרי&quot;ף והרמב&quot;ם מתחיל מיד בתחילת יום שני [דס&quot;ל דמהני ליל שני למקצת היום ככולו אע&quot;פ שבלאו הכי אין מניחין תפילין בלילה {והתוס&#x27; הרא&quot;ש (מו&quot;ק כ&quot;א ע&quot;א) משמע מטעם אחר מותר מיד דהא דאמרינן דבעי שתי ימים ר&quot;ל דבעי יום אחד שלם}], והמ&quot;ב (ס&quot;ק י&quot;ט) כתב דנכון להמתין עד אחר הנץ החמה."	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם יום הקבורה אינו יום המיתה?	"חידש המהריט&quot;ץ (הובא בבאה&quot;ט ס&quot;ק ד) דכיון דיום הקבורה אינו יום המיתה אינו דאורייתא ואין יום אבלות דרבנן דוחה עשה דאורייתא דתפילין, אכן הט&quot;ז (ס&quot;ק ג&#x27;) והבית מאיר (גליון ש&quot;ע) ושע&quot;ת (ס&quot;ק ד&#x27;) והמ&quot;ב (ס&quot;ק ט&quot;ז) חולקים עליו [וביאר הבית מאיר דראינו בשיטת ר&quot;א דס&quot;ל דאבל פטור שתי ימים אע&quot;פ שרק יום ראשון דאורייתא, ש&quot;מ דאפי&#x27; אבלות דרבנן יכול לפוטרו מתפילין]. ומ&quot;מ אם כבר מסרוהו לחברא קדישא כתב מנח&quot;ש (ח&quot;ב סי&#x27; צ&quot;ד) שחייב בתפילין (מ&quot;ב דרשו)."	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם צריך להודיע לאחר שמת לו מת?	"כתב רשז&quot;א (הליכות שלמה תפילה פי&quot;ח סעי&#x27; א&#x27;) דצריך להודיע אחר דהניח תפילין (מ&quot;ב דרשו)"	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נקבר 1) ביו&quot;ט שני 2) בחוה&quot;מ?	"1) יניח תפילין באסרו חג [דיו&quot;ט שני עולה למנין שבעה {ולכאורה אפי&#x27; בלאו האי טעמא יניח תפילין באסרו חג משום דכבר נחמוהו במועד וכדאמרינן בחוה&quot;מ, ואמנם כתבו רע&quot;א ביו&quot;ד (סי&#x27; שפ&quot;ח סעי&#x27; א&#x27;) ופמ&quot;ג (א&quot;א סי&#x27; תקמ&quot;ח ס&quot;ק ה&#x27;) דבא&quot;י אם נקבר ביו&quot;ט אחרון של פסח מניח תפילין באסרו חג (מ&quot;ב דרשו)}] 2) מניח תפילין מיד אפי&#x27; ביום ראשון [והפמ&quot;ג סבר דאין להניח ביום ראשון בחוה&quot;מ] (מ&quot;ב ס&quot;ק ט&quot;ז) [וכתב רשז&quot;א (שש&quot;כ פס&quot;ד הע&#x27; קל&quot;ה ובח&quot;ג שם) דה&quot;ה באופן שהקבורה לא היתה ביום מיתה בימים שרק דברים שבצינעא נוהגין כגון פורים וערב פסח אחר חצות חייב האבל בתפילין (מ&quot;ב דרשו)]"	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בשמועה 1) קרובה 2) רחוקה?	"1) דינו כיום ראשון, ואם כבר הניחן צריך לחולצן [ואם היה בשבת יכול להניח תפילין ביום ראשון (משמרת שלום, מ&quot;ב דרשו)] 2) מותר להניחן ואצ&quot;ל דא&quot;צ לחולצן, ורק יחלצו מנעליו משום אבלות [ואם בא לידי בכי צריך לחולצן {וצ&quot;ב למה לא אמרינן דאיבעי ליה ליתובי דעתיה כמ&quot;ש המג&quot;א (ס&quot;ק ו&#x27;) וי&quot;ל דאם הגיע לבכי קשה טובא, אבל נמצא לפי&quot;ז אם טבעה ספינתו בים ובכי ה&quot;נ יהא פטור, וצ&quot;ע}] (מ&quot;ב ס&quot;ק ט&quot;ז)"	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"האם מותר להניח ביום ב&#x27; בפני פנים חדשות?"	"המג&quot;א (ס&quot;ק ה&#x27;) הביא מחלוקת בזה, והמ&quot;ב (ס&quot;ק כ&#x27;) משמע כהמחמירים דאין להניח בפניהם אלא אם כבר הניחן א&quot;צ לחולצן {ולפי&quot;ז לכאורה אבל ביום שני יניח תפיליו בחדר אחר ולא בפני הפנים חדשות שבאו להתפלל עמו (וכן שמעתי מהר&quot;ג מלצר שליט&quot;א, ואגב ביאר הענין של פנים חדשות דכי היכי דאשכחן בחתן דפנים חדשות מחדש השמחה, ה&quot;נ הפנים חדשות מחדש הצער ר&quot;ל)}"	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה אבל (אחר יום ראשון) חייב בתפילין, הרי קיי&quot;ל מצטער פטור מן התפילין?	"תי&#x27; המג&quot;א (ס&quot;ק ו&#x27;) ע&quot;פ הגמ&#x27; סוכה (כ&quot;ה ע&quot;ב) דפטור בצער דממילא [כגון חולי] אבל הכא איהו קמצטער נפשיה ואיבעי ליה ליתובי דעתיה [ר&quot;ל הצער הוא במוחו], אכן הב&quot;י (עמ&#x27; קפ&quot;ד) הביא מרבינו מנוח דבתפילין א&quot;צ לייתוביה דעתיה {וצ&quot;ל דאינו מצטער כ&quot;כ אחר יום ראשון}"	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם אבל מניח תפילין דר&quot;ת?	"כתב הבאה&quot;ט (ס&quot;ק ה&#x27;) ורע&quot;א ע&quot;פ האריז&quot;ל דאבל אינו מניח תפילין דר&quot;ת, אכן הברכ&quot;י הביא שבכתבי רח&quot;ו אמיתיים לא נמצא זה, וכ&quot;כ הכה&quot;ח (ס&quot;ק כ&quot;א) דאבל מניח תפילין דר&quot;ת."	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם נקבר בין השמשות?	הוי ספק ולמחר מניח תפילין בלא ברכה (הר&quot;ג מלצר בשם הבית ברוך)	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הבן בא ממקום רחוק ומונה עמהם (שהגדול היה בבית) שאר ימי השבעה?	אע&quot;פ שהוא מונה עמהם, אפ&quot;ה אינו מניח תפילין ביום ראשון דידיה (הר&quot;ג מלצר)	סימן לח סעיף ה		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין בתשעה באב?	"חייב בתפילין (תוס&#x27; מו&quot;ק כ&quot;א ע&quot;ב, רא&quot;ש) [ודלא כר&quot;ם המובא ברא&quot;ש בב&quot;י דס&quot;ל דהוי כיום ראשון דאבלות], ונוהגין להניחם במנחה (ערוה&quot;ש סעי&#x27; ח&#x27;)"	סימן לח סעיף ו		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם חתן ושושביניו מחויבין בתפילין?	"מדינא פטורים משום דשכיח שכרות וקלות ראש (רש&quot;י סוכה כ&quot;ה ע&quot;ב), אבל המג&quot;א (ס&quot;ק ז&#x27;) הביא תשובת הרמ&quot;א דכיון דבזמן הזה אומרים ק&quot;ש ממילא מחויבין נמי בתפילין דהוי כאילו מעידין עדות שקר על עצמן [וביאר המג&quot;א דהגמ&#x27; מיירי כשאמרו רק פסוק ראשון, אבל לדידן דאומרים כל ק&quot;ש צריכים להניח תפילין, והקשה דרש&quot;י משמע דהתם נמי אמרו כל ק&quot;ש אלא שכוונו רק בפסוק ראשון], וכן כתב העולת תמיד וברכי יוסף דנוהגין כהרמ&quot;א, אבל המג&quot;א הביא מתרוה&quot;ד דיש לפוטרם מטעם עוסק במצוה פטור מן המצוה [וכן משמע מרש&quot;י ותוס&#x27; דיש פטור דעוסק במצוה פטור מן המצוה, אכן הרא&quot;ש סבר דליכא פטור דעוסק במצוה פטור מן המצוה], וזהו דוקא כשהחתן מיסב אצלם (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ג, ערוה&quot;ש סעי&#x27; י&#x27;)"	סימן לח סעיף ז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין לגבי תפילה בחתונה?	"המ&quot;ב (ס&quot;ק כ&quot;ג) הביא ממג&quot;א (ס&quot;ק ז) המקיל לא הפסיד אם החתן מיסב אצלם [ובפרט בזמן הקיץ דלפעמים הסעודת נישואין נמשכת עד הבקר] משום עוסק במצוה פטור מן המצוה, אבל הגר&quot;א מחמיר לענין תפילה, ונהגו להחמיר כמ&quot;ש העולת תמיד וברכי יוסף {ואפשר משום שאינם טרודים כ&quot;כ וכמ&quot;ש לקמן (סי&#x27; ע&quot;ב סעי&#x27; ג&#x27;) שהשומעים הספדים נשמטים לקרות ולהתפלל, ועוד י&quot;ל שהחתן מוחל על שמחתו כדי שיתפללו}"	סימן לח סעיף ז		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באיזה אופן אמרינן העוסק במצוה פטור מן המצוה?	"1) תוס&#x27; והרא&quot;ש ורבינו ירוחם והריטב&quot;א סברי דדוקא אם א&quot;א לקיים שניהם&lt;br&gt;2) הר&quot;ן סבר אם יש טרחא לקיים שניהם פטור [וכן פסק הרמ&quot;א]&lt;br&gt;3) המגיד משנה בדעת הרמב&quot;ם והגאונים (הובא במג&quot;א ס&quot;ק ט&#x27;) סברי דאפי&#x27; אם ליכא טרחא לקיים את שניהם פטור"	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	להלכה, מה הדין אם אינו מוסיף שום טרחה?	"כיון דקיי&quot;ל כהר&quot;ן אם אפשר לקיים שניהם בטרחה אחת חייב בשניהם (ביה&quot;ל ד&quot;ה אם), וממילא אם האבידה מונח בתיבתו מחויב לקיים מצות אחרות (מג&quot;א ס&quot;ק י&#x27;), אכן אם חפר קבר למת ועכשיו הוא נח מעט פטור דנחשב עדיין עסוק במצוה."	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מתי סופרים פטורים ממצות תפילין?	"המחבר סבר דהם פטורים כל היום אבל מחויבין בשעת ק&quot;ש ותפילה וכדאשכחן בסמוך דכשקוראים בתורה פטורים מתפילין אבל מחויבין בק&quot;ש ותפילה, אכן הרמ&quot;א השיג עליו דהטעם דכל העוסק במצוה וכו&#x27; פוטרין אותם אפי&#x27; מק&quot;ש ותפילה והקורא בתורה שאני דאינו פטור משום עוסק במצוה וכו&#x27; אלא שהוא פטור בתפילין דהתורה עצמה הוי זכרון כמו תפילין, ופסק הביה&quot;ל (ד&quot;ה ואם) כהרמ&quot;א."	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	למה השמיט הרמב&quot;ם הדין דסופרים פטורים מתפילין?	"תי&#x27; הב&quot;י דס&quot;ל כהירושלמי דמפסיקין לכל מצוה דאורייתא, אבל המג&quot;א (ס&quot;ק ט&#x27;) חולק על ביאור הב&quot;י בהירושלמי וס&quot;ל דהירושלמי מיירי כשאפשר לקיים שניהם, וביאר הרמב&quot;ם באופן אחר, דהוא סמיך על מה שכתב בהל&#x27; ק&quot;ש דהעוסק במצוה פטור מן המצוה ומש&quot;ה לא איצטריך למיכתבה כאן בהל&#x27; תפילין. "	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי שמקיים מצוה וגם נהנה, האם אמרינן עליו עוסק במצוה פטור מן המצוה?	"1) המג&quot;א (ס&quot;ק ח&#x27;) סבר דאם עיקר כוונתו למצוה או רק נוטל שכר בטלה אז אמרינן עוסק במצוה וכו&#x27; (כדאשכחן בנדרים ל&quot;ג) אבל אם עיקר כוונתו להשתכר לא (כדאשכחן ברש&quot;י סוכה כ&quot;ו) [ומבואר מהביה&quot;ל לקמן (סי&#x27; מ&quot;ז ד&quot;ה אע&quot;פ) דבכה&quot;ג יתכן דאינו מצוה כלל ומה שקורא התיבות לפני כתיבתו א&quot;צ לברך ברכת התורה עליו (הר&quot;י באק)], והוסיף הביה&quot;ל (ד&quot;ה הם) דאפי&#x27; אם כוונתו להנאתו וגם למצוה ניחא (כדאשכחן בב&quot;מ פ&quot;ב בהלואהו על המשכון, וכן בתקע שופר להתלמד וגם למצוה יוצא) [והערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;א) סותם כתירוץ זה דכתב דסופרים בזמנינו מחויבים להפסיק שעושים לשם פרנסה]&lt;br&gt;2) הביה&quot;ל (ד&quot;ה הם) רצה לחדש דאם עוסק במצוה ממש אז אמרינן עוסק במצוה וכו&#x27; אפי&#x27; אם כוונתו להנאתו, ולפי&quot;ז כתיבת תפילין דהוי גופה מצוה [אכן, תמה הדברי יציב (או&quot;ח סי&#x27; רי&quot;ז, מ&quot;ב עו&quot;ה) דאינו משמע דכתיבת תפילין הוי מצוה, ע&quot;ש], וכן השבת אבידה, וכן המלוה לחבירו בכולם אמרינן עוסק במצוה וכו&#x27;, ורק אם עסוק במסחור בסת&quot;ם אמרינן דצריך כוונתו להיות למצוה כדי שיהא שייך הפטור דעוסק במצוה וכו&#x27;. "	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו פשט במש&quot;כ הרמ&quot;א דאם &quot;צריכים&quot; לעשות מלאכתן בשעת ק&quot;ש ותפילה פטורים מק&quot;ש ותפילה?	"הלבוש פי&#x27; כגון שהלוקח יוצא בשיירא והוי מצוה עוברת, והקשה עליו הביה&quot;ל (ד&quot;ה צריכים) הרי הרמ&quot;א ס&quot;ל כהר&quot;ן ולא כתוס&#x27; וס&quot;ל דלא צריך מצוה עוברת, ודוחק לומר דבכה&quot;ג אפי&#x27; אם הגיע זמן ק&quot;ש יכול להתחיל לכתוב התפילין לו דהרי לא אמרינן לאדם חטא בשביל שיזכה חבירו, ולולי דברי הלבוש כתב הביה&quot;ל דיתכן דכוונת הרמ&quot;א ב&quot;צריכים&quot; אינו אלא דאם משער שהיום יבא הרבה קונים אז צריך להקדים ומזרז עצמו."	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם כבר הגיע זמן ק&quot;ש, האם מותר להתחיל לכתוב התפילין?	"אם לא יהיה לו פנאי לומר ק&quot;ש אח&quot;כ אסור להתחיל (מג&quot;א ס&quot;ק י&#x27;) {דבשני מצות עוברות צריך לעשות הגדולה, והכא מצות ק&quot;ש גדולה דהיא מצוה שמוטל עליו משא&quot;כ תפילין הוי מצות חבירו}, אבל אם יהיה לו פנאי לקרות ק&quot;ש אח&quot;כ אז תלוי אם מצות תפילין הוי עוברת או לא, דאם היא עוברת צריך לקיים מצות תפילין תחילה ולכתוב התפילין [וטוב לקרות פרשה אחת תחילה] אבל אם גם זה אינה עוברת אז טוב לקיים מצות ק&quot;ש תחילה דהיא המצוה המוטלת עליך משא&quot;כ מצות תפילין מוטלת על חבירך (ע&quot;פ מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ז) [ועי&#x27; מש&quot;כ לקמן בסי&#x27; ע&quot;ב דה&quot;ה בקבורה דאמרינן דיקרא ק&quot;ש תחילה משא&quot;כ בניחום אבלים אמרינן דיעשה הניחום תחילה כיון שהאבלים ממתינים להמנחמים]."	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם התחיל לכתוב התפילין באיסור אחר שהגיע זמן ק&quot;ש?	כיון שהתחיל לכתוב אין להפסיק דעכשיו הוא עוסק במצות כתיבת תפילין (ביה&quot;ל ד&quot;ה אז)	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם המצוה שניה גדולה ממצוה ראשונה?	"אפ&quot;ה אמרינן עוסק במצוה וכו&#x27;, ואפי&#x27; אם לא יתבטל הראשונה לגמרי אפ&quot;ה כיון שהוא טרחא להפסיק א&quot;צ להפסיק (מ&quot;ב ס&quot;ק כ&quot;ט)"	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"מי שיש לו פטור דעוסק במצוה וכו&#x27; ואפ&quot;ה הפסיק לקיים מצוה השניה, מה הדין?"	"מקיים מצוה השניה (מ&quot;ב סי&#x27; ע&#x27; ס&quot;ק י&quot;ח), אבל מסתפק השעה&quot;צ (סי&#x27; תע&quot;ה ס&quot;ק ל&quot;ט) אם יכול לברך עליו {ועי&#x27; מש&quot;כ לקמן (סי&#x27; תע&quot;ה) דהריטב&quot;א (סוכה כ&quot;ה) דכתב דאסור להפסיק כשהוא עוסק במצוה מיירי כשא&quot;א לקיים שניהם אבל כשאפשר לקיים שניהם כו&quot;ע מודו דמותר להפסיק}"	סימן לח סעיף ח		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין במצטער?	"פטור מן התפילין משום היסח הדעת, והמג&quot;א (ס&quot;ק ו&#x27;) סבר דזהו דוקא בצער הבא ממילא [כגון צינה או חולשא דאורחא] משא&quot;כ צער שבמוחו מחויב ליתובי דעתיה, ואפי&#x27; בצער הבא ממילא אם אפשר ליתובי דעתיה מחויב לעשות כן (מג&quot;א ס&quot;ק י&quot;ב, מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;א). [אכן, הב&quot;י הביא מרבינו מנוח דדוקא בסוכה אמרינן דצריך לייתובי דעתיה משא&quot;כ בתפילין פטור בכל גווני (וכ&quot;כ הפמ&quot;ג א&quot;א ס&quot;ק י&quot;א), ולפי&quot;ז אבל ביום שני חייב משום דכבר פסק צעריה (פמ&quot;ג א&quot;א ס&quot;ק ו&#x27;)]. אמנם, כתב הערוה&quot;ש (סעי&#x27; י&quot;ד) דמימינו לא שמענו לפטור עצמו מן התפילין מחמת זה, ועוד הדבר צ&quot;ב דהעיקר פטור דהיסח הדעת הוי משום קלות ראש ואיך זה בא לידי קלות ראש, וממילא אין לפטור את עצמו מתפילין מחמת זה."	סימן לח סעיף ט		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	באר הפטור דהקורא בתורה.	"כן איתא במכילתא דכתיב לזכרון בין עיניך, וביאר הב&quot;ח מדכתיב לזכרון בין עיניך למען תהיה תורת ה&#x27; בפיך ש&quot;מ דהמניח תפילין הוי כאילו קורא בתורה, וא&quot;כ הקורא בתורה פטור מתפילין. והב&quot;י הביא מהר&quot;ן עוד טעמים משום עוסק במצוה פטור מן המצוה [אע&quot;פ שבעלמא לא אמרינן עוסק במצוה פטור מן המצוה בת&quot;ת תפילין שאני שעיקר תועלתה הוא לתורה כדכתיב למען תהיה תורת ה&#x27; בפיך ומכיון שכבר עוסק בתורה מקודם א&quot;צ לבטל תורה בשביל זה (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ד)], ועוד טעם דהעוסק בתורה הוי אות ול&quot;צ עוד אות."	סימן לח סעיף י		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	הרי אשכחן רבנן קשישי דתורתן אומנתם מניחין תפילין?	"1) הטור הביא מרב שמואל בר חפני דמשום האי קושיא ס&quot;ל דלא קיי&quot;ל כהאי מכילתא [וביאר החדושי הגהות דאם היו פטורים מתפילין לא היו מברכים משום ביטול תורה]&lt;br&gt;2) הטור הביא תירוץ מבעל העיטור דהם פטורים רק אם קוראים בתורה שבכתב ולא בגמרא. והקשה הטור על תירוץ זה דלגבי ברכת התורה אין חילוק בין פסוקים לגמרא, ותי&#x27; הב&quot;י דבתורה שבכתב יש בה הזכרת יציאת מצרים הרבה פעמים וא&quot;צ זכרון אחר משא&quot;כ כשעוסק בגמרא [אבל הגר&quot;א (ושע&quot;ת ס&quot;ק י&quot;ב) אינו מחלק בין תורה שבכתב וגמ&#x27; (שעה&quot;צ ס&quot;ק י&quot;ח)]&lt;br&gt;3) הב&quot;י הביא מרבינו יונה עוד תירוץ דהמכילתא אינו פוטרם אלא מתפילין של כל היום אבל בודאי בשעת ק&quot;ש ותפילה צריכים להניח תפילין [וכן לפי המרדכי דרק פטורים מלהפסיק באמצע לימודם משום עוסק במצוה וכו&#x27; אבל בשעת תפילה מפסיקים] (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ד)&lt;br&gt;4) עוד תי&#x27; הב&quot;י דהמכילתא מיירי דוקא במי שתורתן אומנתם כדרגא דרשב&quot;י וחביריו, ורבנן אלו לא היו במדרגתו [וכ&quot;ש אנו (גר&quot;א, מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ד)]&lt;br&gt;5) עוד תי&#x27; הב&quot;י דאפי&#x27; מי שתורתן אומנתם כרשב&quot;י מותר לו להפסיק להניח התפילין אלא שאינו מחויב (וכ&quot;כ מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ג)&lt;br&gt;6) הרוקח סבר דאין כוונת המכילתא לפוטרם מתפילין אלא ר&quot;ל המניח תפילין מעלין עליו כאילו שונה בתורה, וכ&quot;ש שאם שונה בתורה ששכרו כפול "	סימן לח סעיף י		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מהו מסקנת הביה&quot;ל ד&quot;ה הקורא?	אם יכול לשמור את גופו עם התפילין עדיף שלא לחולצן לאחר תפילה בשעת לימודו אבל אחר שחלצן תו לא צריך להניחן עוד	סימן לח סעיף י		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הטעם שלא לחלוץ תפיליו לפני רבו מובהק?	"1) רש&quot;י (סנהדרין ק&quot;א) כתב שהוא זלזול [וביאר הדרכ&quot;מ (ס&quot;ק ג&#x27;) דמראה שאינו חושש לכבוד רבו ויוכל לעשות לפניו מה שלא היה רשאי לעשות בעוד שהתפילין בראשו, אולם כפשוטו רש&quot;י משמע דיש זלזול במה שמגלה ראשו בפניו (וכן מבואר מהערוה&quot;ש (יו&quot;ד סי&#x27; רמ&quot;ב סעי&#x27; ל&quot;ט)]&lt;br&gt;2) מהר&quot;י אבוהב פי&#x27; משום דהוי כפורק עול מלכות שמים וכן מורה הלכה בפני רבו שמורה שהגיע זמן לחלצם, ולפי&quot;ז אם רבו חלצן תחילה לית לן בה.&lt;br&gt;3) המג&quot;א (ס&quot;ק י&quot;ד) הביא מה&quot;ר שכנא דכשחולץ תפיליו אסור לו להתיר מנעל של רבו שמא יאמרו עבד הוא, אבל אם רבו נמי חלץ תפיליו אינו נראה כעבד [אלא יאמרו דהוי כתלמיד לרבו (יד אפרים)], והקשה הט&quot;ז (ס&quot;ק ד&#x27;) עליו א&quot;כ במקום שמכירין אותו יהא מותר לחלוץ תפיליו, וזה אינו דהרי אסרוהו בכל מקום."	סימן לח סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה העצה כדי שיחלוץ תפיליו בפני רבו?	אם מטה עצמו קצת לצד אחר מותר [דאינו זלזול כ&quot;כ], אבל אם הוא סמוך לשקיעת החמה יש להחמיר בכל גווני [דעדיין נראה כמורה הלכה בפני רבו] וצריך להמתין עד שרבו חולץ תחילה.	סימן לח סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר לחלוץ תפיליו בפני אביו?	"כתב הערוה&quot;ש (סעי&#x27; ט&quot;ז) דלא נוהגין להחמיר, וביאר יותר ביו&quot;ד (סי&#x27; רמ&quot;ב סעי&#x27; ל&quot;ט) דמפני התקרבות בן לאביו אין בזה קפידא."	סימן לח סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם מותר להניח תפילין בפני רבו?	"כתב הערוה&quot;ש (יו&quot;ד סי&#x27; רמ&quot;ב סעי&#x27; ל&quot;ט) אע&quot;פ שהוא מגלה ראשו בפני רבו מותר דהוא מקבל על עצמו עול מלכות שמים {וכן לפי טעמים הנ&quot;ל יהא מותר להניח תפילין בפני רבו}"	סימן לח סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם קטן שלא למד מותר להניח תפילין?	"הטור הביא משימושא רבא דצריך לכל הפחות ללמוד פסוק אחד בתורה פסוק אחד בנביאים ופסוק אחד בכתובים, וגם ללמוד משניות שמנה פנים [כדתנן בן עשר למשנה ש&quot;מ דכבר למד משניות לג&#x27; שנים] וגם הוא יודע לתרגם כל המשניות [וצ&quot;ב], והקשה הבעל התרומה עליו מגמ&#x27; סוכה (מ&quot;ב) דאמרינן קטן שיודע לשמור תפילין אביו לוקח לו תפילין, ותי&#x27; הב&quot;י די&quot;ל דהתם מיירי כשגמיר כבר א&quot;נ השימושא רבא מיירי כשהיו מניחין תפילין כל היום והגמ&#x27; מיירי דוקא בשעת ק&quot;ש ותפילה (וכ&quot;כ הב&quot;ח). והשימושא רבא אינו מובא להלכה."	סימן לח סעיף יא		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה קדים, תפילין או מזוזה אם אין לו מעות לשניהם?	"מדינא תפילין קדים כדמבואר במנחות (ל&quot;ב ע&quot;א) דהוי קדיש טפי [ודלא כירושלמי (מגילה פ&quot;ד הי&quot;ב)], ועוד כתב הרא&quot;ש דהוי מצוה דגופיה [ואפי&#x27; אם אינו יכול לקנות אלא תפילה אחת (מ&quot;ב דרשו)]. אכן, כתב המג&quot;א (ס&quot;ק ט&quot;ו) דלדידן דאין מניחין תפילין כל היום ואפשר בשאלה מזוזה קדים (מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ז)"	סימן לח סעיף יב		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין במנודה ומצורע?	"הוי איבעיא דלא איפשיטא במו&quot;ק (ט&quot;ו) והעיטור פסק דאסור (וכ&quot;כ המחבר), אבל הגר&quot;א (ס&quot;ק ט&quot;ז) הביא מתירין, והפמ&quot;ג (מש&quot;ז ס&quot;ק ד&#x27;) כתב דמניחין בלא ברכה (עי&#x27; מ&quot;ב ס&quot;ק ל&quot;ח)"	סימן לח סעיף יג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם יש נגע צרעת בזמן הזה?	"יש הרבה מקורות דבאמת יש נגע צרעת אפי&#x27; בזה&quot;ז: גמ&#x27; ברכות (ה&#x27; ע&quot;ב) ובתוס&#x27; שם, השאלתות הביא ענין צרעת וכתב הנצי&quot;ב דהוא מיירי דוקא בדברים שנוהגין בזה&quot;ז, הרמב&quot;ם (הל&#x27; טומאת צרעת פי&quot;א ה&quot;ו, פיהמ&quot;ש סוף מס&#x27; נגעים) כתב דנוהג אפי&#x27; שלא בפני הבית, החינוך (קס&quot;ט) כתב דנוהג בכל זמן, והוא מוזכר בשו&quot;ע כאן וגם ביו&quot;ד (סי&#x27; רס&quot;ו), והא דהביא שו&quot;ת בית דוד (סי&#x27; ס&quot;ד) מדרש לקח טוב הנקרא פסיקתא זוטרתי (פרשת שמות ופרשת תזריע) &quot;אמר ר&#x27; יוחנן משחרב בית המקדש אין טומאה ממצורע&quot;, תי&#x27; ספר משנת הדעת (פתיחה ח&quot;א אות ט&quot;ז) דצ&quot;ל דאין כוונתו תיקף באותו היום פסקו טומאת צרעת אלא משחרב הביהמ&quot;ק נתרבו הגליות ותקפו הצרות ונתמעטו הלבבות והתחילו להתמעט המומחים והבקיאים הראויים להורות בדיני נגעים עד שלבסוף פסקו לגמרי, וכן מוכח דאיתא במדרש ג&quot;כ דאין לנו טהרה ממת והרי איתא בגמ&#x27; (חגיגה כ&quot;ד, נדה ו&#x27;) דחבריא מדכן בגלילא, ועל כרחך כוונתו דלאחר החורבן ליכא אפר פרה חדש אלא מה שנשאר מזמן הבית."	סימן לח סעיף יג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	אם יש נגע צרעת בזמן הזה, למה אין נוהגין להראות הנגע לכהן?	"כתב החינוך (קס&quot;ט) דיש מצוה דאורייתא להראות נגע צרעת לכהן, והקשה התפארת ישראל (הקדמה למס&#x27; נגעים אות ל&quot;ח) להגאון רע&quot;א למה אין נוהגין כן בזה&quot;ז, ויש בזה כמה תירוצים:&lt;br&gt;1) אין לנו בקי בהן ובשמותיהם (ראבי&quot;ה סי&#x27; תת&quot;מ, וכן משמע מחינוך מצוה קס&quot;ט, ערוה&quot;ש העתיד טהרות סי&#x27; צ&quot;ז סעי&#x27; י&quot;ב) [וא&quot;צ כהן בקי דאפי&#x27; ישראל יכול לומר לכהן לומר טמא או טהור (נגעים פ&quot;ג מ&quot;א)], וביאר משנת הדעת (פתיחה ח&quot;א אות ג&#x27;) דצריך לראות הנגע לפי העור של אדם בינוני, וגם קשה לידע מהו לובן סיד ההיכל, וגם אין אנו בקיאין בירקרק ואדמדם דנגעי בגדים ובתים [ובאמת גם במראות דם נדה מצינו בגמ&#x27; דאפי&#x27; האמוראים לא היו בקיאים במראות הדם (ערוה&quot;ש העתיד שם)]&lt;br&gt;2) אפי&#x27; בקי צריך שיורנו רבו דכתיב להורות (תורת כהנים, רמב&quot;ם הל&#x27; צרעת פ&quot;ט ה&quot;ב), וביאר משנת הדעת (פתיחה ח&quot;א אות ה&#x27;) דאין זה סמיכה אלא כמו שימש&lt;br&gt;3) אין לנו כהן מיוחס (רדב&quot;ז הל&#x27; תרומות פ&quot;ז ה&quot;ט, הרב זלמן וואלאזין בספר תולדות אדם, מנחת חינוך מצות קס&quot;ט), וכן מצינו ענין זה ברמ&quot;א (או&quot;ח סי&#x27; תנ&quot;ז) ומג&quot;א (סי&#x27; ר&quot;א) ומור וקציעה (סי&#x27; תקע&quot;ה) [אבל תירוץ זה צ&quot;ע דהיינו רק לגבי איסור דאורייתא אבל לגבי איסורי דרבנן סמכינן על חזקת כהונה בזה&quot;ז וכמו שמצינו דמברכין על פדיון הבן ונשיאת כפים [דקיי&quot;ל כתוס&#x27; ר&quot;ה (ל&quot;ג) דברכה לבטלה הוי רק איסור דרבנן] (וכ&quot;כ תפארת ישראל הקדמה לקדשים פ&quot;ד אות כ&quot;ו בהג&quot;ה), והתפארת ישראל (בנגעים) ביאר דאינו יכול לסמוך על כהנים שלנו לדחות איסור הקפת פאות הראש, אבל גם זה צ&quot;ע דזהו רק לגבי סדר הטהרה אבל עדיין יש מצוה לילך לכהן לטמאו, וגם אינו מיישב אשה או בגד או בית, ותי&#x27; משנת הדעת (פתיחה ח&quot;א אות ט&#x27;) דמאחר שאין לנו כהן מיוחס ממילא הוי ספק נגעים בתחילה דטהור, ושאר האחרונים דלא ס&quot;ל כתירוץ זה צ&quot;ל דהם סברי דהא דאמרינן ספק נגעים בתחילה טהור היינו ספק בעיקר הנגע ולא בספק מצד הכהן, והוא רוצה לתלות מח&#x27; זו אם הפשט דספק נגעים בתחילה טהור משום דמוקמינן אותו על חזקתו או משום גזה&quot;כ]&lt;br&gt; 4) אין לנו בגדי כהונה (תפארת ישראל הקדמה לקדשים פ&quot;ד אות כ&quot;ו בהג&quot;ה) [אבל שאר האחרונים חולקים עליו דלא מצינו עבודה שבחוץ שטעונה בגדי כהונה (משנת הדעת פתיחה ח&quot;א אות י&#x27;)&lt;br&gt;5) אין לנו סמוכים (ספר שערי דעת פי&quot;ט הע&#x27; 1), דיש היקש בין ריבים לנגעים (סנהדרין ל&quot;ד ע&quot;ב) ואמרינן בב&quot;ק (פ&quot;ד ע&quot;ב) דשליחותייהו קעבדי, וזהו דוקא בדינים דשכיחי ויש בו חסרון כיס אבל בנגעים יתכן דבעי סמוכים ממש&lt;br&gt;6) הפסד מרובה (מנחת אשר), דאם מצינו שהקילו חז&quot;ל שלא להראותו לכהן ברגל ובימי משתה ק&quot;ו בזה&quot;ז דאין לנו טהרה לעולם [כמ&quot;ש האור שמח דאין אנו יודעים מהו תולעת שני] וא&quot;כ יהא צריך פריעה ופרימה ולעטות על שפם ושילוח מחנות לעולם {ויש לחלק דחז&quot;ל דרשו זה מפסוק &quot;וביום&quot; (ויקרא י&quot;ג, י&quot;ד) דהיינו שיש יום שאין אתה רואה בו, אבל מהי&quot;ת דיכול לדחות המצוה לגמרי, ותי&#x27; ידידי הר&quot;מ דיוויס שליט&quot;א דאפשר דזהו בגדר יותר מחומש נכסיו דא&quot;צ לקיים בו מצות עשה}&lt;br&gt;7) יש היקש לטהרו או לטמאו דמי שאינו יכול לבא לידי טהרה אין מטמאין אותו (מנחת אשר) {וצ&quot;ב, דהוא ראוי לטהרו אלא שאין אנו יודעין מהו תולעת שני}"	סימן לח סעיף יג		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם איכא איסור לקצוץ צרעת בזה&quot;ז?	"מבואר ממשנה (נגעים פ&quot;ז מ&quot;ד) והרמב&quot;ם (הל&#x27; צרעת פ&quot;י ה&quot;א) דיש איסור קציצת בהרה אפי&#x27; קודם שהראהו לכהן, וכן משמע משו&quot;ע יו&quot;ד (סי&#x27; רס&quot;ו סעי&#x27; א&#x27;), ומשנת הדעת (פתיחה ח&quot;ג) מאריך אם בכלל זה אסור לרפא הנגע דאפשר הוא רק גרמא בעלמא, והביא מהגר&quot;ח קנייבסקי זצ&quot;ל דבזה&quot;ז אין צריך לחוש דרוב מראות אינן טמאין, וע&quot;ש עוד דדן במי שיש חשש נתק [קרחת] בראשו ורוצה לרפאותו, והביא (שם אות י&quot;א - י&quot;ב) כמה צירופים להקל - הר&quot;ש ס&quot;ל דנתק הוי רק אם השערות חוזרות וגדלות, יש ראשונים דס&quot;ל דצריך שינוי מראה בעור, הראב&quot;ד ס&quot;ל דצריך שערות שמקיפות מכל צד, ועוד הביא החזו&quot;א (ס&quot;ג ס&quot;ק ו&#x27;) דברוב פעמים יש ב&#x27; שערות שחורות שמצילות אם הם מרוחקות משאר שערות כשיעור עדשה"	סימן לח סעיף יג		
