#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	"לח. 1 המפקיד פירות אצל חבירו והם נאבדים האם ימכרם (בכדי חסרונן וביותר מכדי חסרונן) ומה הטעם? <p dir=""rtl"">וכיצד הלכה?</p>"	"ת&quot;ק אומר שלא ימכרם ורשב&quot;ג אומר שימכרם מפני שהוא כמשיב אבדה לבעלים. בטעמו של ת&quot;ק רב כהנא אומר שרוצה אדם בקב שלו מט' של חבירו, ורב נחמן בר יצחק (מוסיף טעם &lt;תוס'&gt;) שמא עשאם תרו&quot;מ על מקום אחר.<p dir=""rtl"">רבה בר בר חנא אמר ר' יוחנן שדוקא בכדי חסרונן אבל יותר מכדי חסרונן ימכרם. וימכרם לכהנים בדמי תרומה שמא עשו את זה בעלים תרו&quot;מ, ואין לחשוש שמא הבעלים יפרישו על זה אח&quot;כ ויאכלו טבלים שזה לא שכיח ואם זה קורא זה לזמן מרובה. אבל רנב&quot;י סובר שזה שכיח ויכול לקרוא לאלתר ולכן לא ימכרם אפ' ביותר מכדי חסרונן.</p><p dir=""rtl"">רב אבא בר יעקב בשם ר' יוחנן פסק כרשב&quot;ג, ורבא אמר רב נחמן הלכה כחכמים.</p>"	בבא מציעא לח.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לח. 2 המפקיד אצל חברו יין והחמיץ שמן והבאיש דבש והדביש האם ימכרם ובמה פליגי?	לר&quot;מ לא יגע בהם שכבר לא יפחתו עוד. וחכמים אומרים ימכרם בב&quot;ד שמן לגלדאי דבש לכתישא דגמלי [אבל דוקא לאחרים ולא לעצמו], משום רווח הקנקנים. נחלקו האם חוששים להפסד מועט.	בבא מציעא לח.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	לח: האם מורידים קרוב לנכסי שבויים, נטושים ורטושים? ומה הדין בבורח?	"שבויים דהינו שהלכו למדינת הים ושמעו בו שמת - ודאי שמורידין ואפ' שמע שממשמש ובא וקדם ותלש זכה.<p dir=""rtl"">נטושים דהינו שלא שמעו שמת - ת&quot;ק סובר שאין מורידים ואם ירד מוציאים אותו שמא יפסיד הקרקע, וכן סובר רב. רשב&quot;ג אומר שמורידים כשבויים אבל אם הוא בא לא אומרים זריז ונשכר אלא שמין כאריס ומפני זה אין לחשוש שיהרוס הקרקע, וכן סוברים שמואל ורב נחמן.</p><p dir=""rtl"">רטושים דהינו שהיה כאן ואינו יודע לאן הלך - בזה לכו&quot;ע אין מורידים ואם ירד מוציאים אותו.</p><p dir=""rtl"">בורח - מחמת ממון כיוצא לדעת ואין מורידים, אבל מחמת מרדין אמר רב נחמן שדינו כשבוי.</p>"	בבא מציעא לח:		
