#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מי שיצא חוץ לתחום, מה הדין אם צריך לנקביו?	"אפי&#x27; אם יצא לדעת, משום כבוד הבריות מותר לו לילך יותר מד&#x27; אמות עד שימצא מקום מוצנע [אבל אם יש במקומו מקום מוצנע אינו יכול לילך למקום אחר (שעה&quot;צ ס&quot;ק א&#x27;)] (מג&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ח&#x27;) {ואם הגיע למקום מוקף מחיצות יש לו כולו כדיר וסהר, ועי&#x27; מש&quot;כ לעיל (סי&#x27; ת&quot;ה) דאם אינו מוקף מחיצות אפי&#x27; הרמב&quot;ן מודה דאין לו אלא ד&#x27; אמות}"	סימן תו סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם הגיע לתחומו הראשון?	"חוזר לו תחומו הראשון [ואפי&#x27; אם רק הגיע לתוך ד&#x27; אמות לתחומו וכמ&quot;ש לעיל ריש סי&#x27; ת&quot;ה (מ&quot;ב ס&quot;ק ד&#x27;), ודוקא כשיצא שלא לדעת, וגם דוקא כשחזר לתחומו של עיר הראשון ולא לעיר אחרת (ביה&quot;ל ד&quot;ה עד)], ועל כן עצה טובה הוא לילך לצד תחומו שמא יחזור לו תחומו, אולם הביה&quot;ל (ד&quot;ה שאם) מסתפק אם מותר לו לילך לצד תחומו אם יודע שיש מקום מוצנע בקרוב לצד אחר, ורצה לדייק מהרא&quot;ש דמותר אבל מסיים וצ&quot;ע"	סימן תו סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם מצא בית של גוי?	"המג&quot;א (ס&quot;ק א&#x27;) הביא מראב&quot;ן דיכול ללכת לבית ישראל, וביאר המ&quot;ב (ס&quot;ק ב&#x27;) שמא הגוי יכוהו או יפחידוהו"	סימן תו סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	מה הדין אם מצא מקום מוצנע קודם שחזר לתחומו?	"מותר לילך עד שיכלה הריח {אבל לא ד&#x27; אמות ממקום שכלה הריח}, ומשם יש לו ד&#x27; אמות לכל רוח [ואם מתחילה יצא לדעת לא מהני כשחוזר לתחומו אלא אם חזר למקום מוקף מחיצות ואז יש לו כל העיר (מג&quot;א ס&quot;ק ב&#x27;, מ&quot;ב ס&quot;ק ח&#x27;)]"	סימן תו סעיף א		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	האם יש חילוק בין הוצרך לנקביו לגדולים או לקטנים?	"הר&quot;ח ס&quot;ל דהקילו אפי&#x27; לקטנים, אבל הרא&quot;ש והרב יהודה ברצלוני לא הקילו אלא בגדולים דס&quot;ל דליכא כבוד הבריות כ&quot;כ בקטנים דמבואר בבכורות (מ&quot;ד ע&quot;ב) דמשתינין מים בפני רבים וגם ליכא טינוף כ&quot;כ דמובלע בקרקע (טור, מג&quot;א ס&quot;ק ג&#x27;), ואע&quot;פ שהפמ&quot;ג (א&quot;א ס&quot;ק ג&#x27;) מצדד להקל המ&quot;ב (ס&quot;ק ט&#x27;) מצדד להחמיר, והערוה&quot;ש (סע&#x27; ב&#x27;) מצדד להקל בקטנים אם צריך להתפלל או לברך בהמ&quot;ז ואז מותר לו למצוא מקום צנוע [וצ&quot;ב דיהא סגי להתיר לו להתרחק ד&#x27; אמות ממקום שהשתין] {ומסתבר דבזה&quot;ז אפי&#x27; בקטנים הוי בכלל כבוד הבריות ומותר}"	סימן תו סעיף א		
