#separator:tab
#html:true
#notetype column:1
#tags column:5
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סב. זיבח וקיטר וניסך והשתחווה בהעלם אחד כמה חייב ומדוע?	"[לסתמא דגמ'] תני רבי זכאי קמיה דר' יוחנן אינו חייב אלא אחת וא&quot;ל פוק תני לברא (דהשחואה לחלק יצאה כדלקמן &lt;רש&quot;י&gt;. למאי דתני רב שמואל בר יהודה יתכן שר&quot;י מסכים לדינא), אמר רבי אבא שזה תלוי במחלוקת גבי שבת האם הבערה ללאו יצאה או לחלק. מתקיף ליה רב יוסף שכאן לכו&quot;ע לחלק יצאה, ומה שאמר ר' יוסי בשבת ללאו יצאה שלחלק לומד ממקום אחר מדכתיב &quot;ועשה מאחת מהנה&quot; ובע&quot;ז א&quot;א ללמוד משם דבהאי קרא כתיב במשיח פר וכד' ובע&quot;ז הרי כולם שווים.<p dir=""rtl"">רב אמי אמר אינו חייב אלא אחת, וביאר אביי טעמו דכתיב &quot;לא תעבדם&quot; הכתוב עשה כולם עבודה אחת, אבל אביי עצמו סבר שחייב על כל אחת ואחת דשלשה פסוקים יש על השתחואה אחת לכדרכה ושלא כדרכה (שדרכה בדרך כבוד ולא בהשתחואה), אחת לשלא כדרכה (במובזים) ואחת לחלק.</p>"	סנהדרין סב.		
תת - שאלה רגילה - (לשימוש המאגר)	סב: 1 'רב שמואל בר יהודה אמר הכי תני ר' זכאי קמיה דר' יוחנן, חומר בשבת משאר מצות, חומר בשאר מצות מבשבת. חומר בשבת - שהשבת עשה שתים בהעלם אחד חייב על כל אחת ואחת, מה שאין כן בשאר מצות. חומר בשאר מצות - שבשאר מצות שגג בלא מתכוין חייב, מה שאין כן בשבת' מהו השאר מצוות? ומדוע אמר לו פוק תני לברא?	"שאר מצות דרישא - הינו ע&quot;ז דביה משכחת ליה עשה שתים שבשבת חייב על כל אב ובע&quot;ז אינו חייב, וכדעת רבי אמר שאמר זיבח וקיטר וכד' חייב אחת. <p dir=""rtl"">שאר מצות דסיפא - לאביי משכחת ליה נמי בע&quot;ז אינו מתכוין דעבד מאהבה ומיראה, אבל לרבא שפטר העובד מאהבה ומיראה לא משכחת ליה בע&quot;ז {ואם באומר מותר, אף בשבת חייב}, אלא בשאר מצות דסבר רוק ובלעו שחייב שכן נהנה, מה שאין כן בשבת נתכוין להגביה את התלוש וחתך את המחובר פטור. </p><p dir=""rtl"">ר' יוחנן כיון דלא מוקים רישא בחד טעמא וסיפא בחד טעמא אמר לו פוק תני לברא.</p>"	סנהדרין סב:		
